ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Коцюбинського, 2А, м. Ужгород, 88605, e-mail: inbox@zk.arbitr.gov.ua, вебадреса: http://zk.arbitr.gov.ua 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/1297/25 

Господарський суд Закарпатської області у складі судді Пригуза П.Д., 
за участю секретаря судового засідання Повідайчик Т.В., 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу 
за позовом: Приватного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго", код ЄДРПОУ - 00131529, 89412, Закарпатська область, Ужгородський район, село Оноківці, вул. Головна, буд. 57,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Щебеневий завод", код ЄДРПОУ - 23102756, 79040, Львівська область, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 356,
про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:
Зміст позовних вимог. 
Приватне акціонерне товариство "Закарпаттяобленерго", код ЄДРПОУ - 00131529, 89412, Закарпатська область, Ужгородський район, село Оноківці, вул. Головна, буд. 57, звернулось до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Щебеневий завод", код ЄДРПОУ - 23102756, 79040, Львівська область, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 356, з позовними вимогами стягнення з відповідача на свою користь 539 358.45 грн з яких: 498 497.11 грн суму заборгованості за надання послуг з розподілу електричної енергії і 40 861.34 грн - суму заборгованості за надання послуг із забезпечення перетікань електричної енергії.
Обґрунтування позовних вимог. 
1) Постановою НКРЕКП №1534 від 27.11.2018 позивачу видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Закарпатської області. 
Так, 01.06.2023 між сторонами спору було укладено договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за №122789 від 01.06.2023 року. 
ТОВ "Щебеневий завод" було виставлено наступні рахунки за надання послуг з розподілу електричної енергії за розрахунковий період з липня 2025 по серпень 2025 року: рахунок №122789/7/Ф1 від 01.08.2025 за надання послуг із розподілу електричної енергії за розрахунковий період липень 2025 року на суму 265 998.44 грн.; рахунок №122798/8/Ф1 від 01.09.2025 за надання послуг із розподілу електричної енергії за розрахунковий період серпень 2025 року на суму 232 498.67 грн. 
Відтак, у відповідача утворилась заборгованість на суму 498 497.11 грн. 
2) Також 01.06.2023 між сторонами спору укладено договір про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії №122789 від 01.06.2023 року. 
За період з липня 2025 року по серпень 2025 року споживачу було виставлено рахунки за надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії на загальну суму 40 861.31 грн, в т.ч. 21 517.78 грн за послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії за розрахунковий період липень 2025 року згідно рахунку №122789/7/Ф1 від 1 серпня 2025 року; 19 343.56 грн за послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії за розрахунковий період серпень 2025 року згідно рахунку №122789/8/Ф1 від 1 вересня 2025 року. 
3) Внаслідок неналежного виконання зобов`язань, передбаченими вищевказаними договорами, споживач заборгував позивачу 498 497.11 грн за надання послуг з розподілу електричної енергії та 40 861.34 грн за надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії. 
Загальна сума боргу складає - 539 358.45 грн, стягнення якої і стало предметом розгляду даної справи. 
Правова позиція відповідача у справі. 
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, хоча був своєчасно та в належний спосіб повідомлений про відкриття провадження у справі. Так, ухвала суду від 18.11.2025 була направлена до електронного кабінету відповідача та отримана ним 19.11.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка міститься в матеріалах справи. 
Відповідно до ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення. 
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. 
В пунктах 41-42 постанови Верховного Суду від 30.08.2022 у справі №459/3660/21 викладена правова позиція, що довідка про доставку документа в електронному вигляді до “Електронного кабінету” є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення.
Отже, судом виконані всі можливі заходи щодо сповіщення відповідача про необхідність явки в підготовче судове засідання та подачі відзиву. 
Відповідно до правової доктрини та ст. 2 та ст. 14 ГПК України суд керується засадами диспозитивності при здійсненні господарського судочинства. 
Учасникам справи процесуальний закон покладає тягар доказування на сторони, надаючи їм право виявляти процесуальну активність та ініціативу у розвитку процесу для досягнення мети правосуддя. 
Кожна сторона справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України). 
Відтак, відповідно до положень ч. ч. 8, 9 ст. 165, ч. 1 ст. 251 ГПК України у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, яких суд вважає достатніми для ухвалення судового рішення. 
Суд виходить з презумпції правомірності правочину на підставі якого виникли правовідносини та обставин, оскільки відповідач, не зважаючи на вимоги господарського суду, без поважних причин відзиву не подав та не заперечив обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Відповідач згідно правил ст. 165 ГПК України позбавляється права заперечувати проти таких обставини під час розгляду справи по суті. 
Процесуальні дії суду. 
Ухвалою суду від 18.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи. 
Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Рішення та постанови ухвалюються, складаються і підписуються складом суду, який розглянув справу. 
Згідно з частиною 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Стислий виклад обставин справи, встановлених судом. 
Судом встановлено, що дійсно 01.06.2023 між сторонами спору був укладений договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (далі - договір про розподіл електричної енергії). Пунктом 2.1. договору передбачено, що оператор системи надає споживачу послуги з розподілу електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №309 та Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №310, за об`єктом споживача, технічні параметри якого фіксуються в паспорті точки розподілу за об`єктом споживача та в особовому рахунку споживача, облікових базах даних оператора системи. 
Ціною цього договору є вартість послуг з розподілу електричної енергії на об`єкт (об`єкти) споживача зазначені в паспорті точки (точок) розподілу за об`єктом споживача (п. 5.1. договору). 
Пунктом 11.1. договору передбачено, що такий договір набирає чинності з дня приєднання споживача до умов цього договору, але не раніше ніж з 01 січня 2023 року і діє до кінця поточного календарного року, якщо інший термін не зазначено в заяві - приєднання. Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. 
Судом встановлено, що такий договір підписано уповноваженими представниками сторін. 
До вказаного договору відповідачем (споживачем) була підписана заява - приєднання від 01.06.2023 року. 
Додатком №4 до договору передбачений порядок розрахунків між сторонами. Так, обсяг спожитої електричної енергії визначається за фактичними показами засобу обліку, а за їх відсутності на перше число наступного за розрахунковим місяця, розрахунково за середньодобовим споживанням, згідно кодексу комерційного обліку (п. 2). 
Відповідно до п. 3 додатку, сума оплати послуг з розподілу визначається виходячи з обсягу електричної енергії, яка була розподілена оператором системи для споживача та тарифу за послуги з розподілу електричної енергії. 
Тариф (ціна) за послуги з розподілу електричної енергії на ринку електричної енергії затверджуються регулятором та розміщуються на офіційному сайті оператора системи (п. 4 додатку №4). 
Згідно з п. 7 додатку, термін оплати рахунків зазначається на платіжному повідомленні та не має перевищувати 5 операційних днів з дня отримання (формування) рахунків споживачем. Під час визначення суми платежу остаточного розрахунку за поточний розрахунковий період оператором системи мають бути враховані суми проведених попередніх платежів у поточному розрахунковому періоді. 
Розрахунком основного боргу за послуги з розподілу по ТОВ "Щебеневий завод" підтверджується наявність непогашеної заборгованості відповідача перед позивачем за період липень 2025 - 265 998.44 грн та за період серпень 2025 - 232 498.67 грн. Загальна сума боргу складає - 498 497.11 грн. 
Судом встановлено, що позивач направляв відповідачу рахунки та акти щодо оплати вказаних вище наданих послуг, а саме: рахунок №122789/7/Ф1 від 01 серпня 2025 на суму 265 998.44 грн і акт 122789/7/Ф1 наданих послуг по розподілу електричної енергії за липень 2025 року на суму 265 998.44 грн; рахунок №122789/8/Ф1 від 01 вересня 2025 на суму 232 498.67 грн і акт 122789/8/Ф1 наданих послуг по розподілу електричної енергії за серпень 2025 року на суму 232 498.67 грн. 
Також 01.06.2023 між сторонами спору був укладений договір про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії №122789 (далі - договір щодо послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії).
Розділом 1 такого договору передбачено, що оператор системи (позивач) надає послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії до електроустановок споживачів, що експлуатують електромагнітно незбалансовані установки з неефективним співвідношенням активної і реактивної потужності, а споживач вживає вичерпних технологічних заходів щодо компенсації перетікань реактивної електричної енергії у своїх електричних мережах та/або здійснює оплату оператору системи за перетікання реактивної електричної енергії згідно з умовами цього договору та додатками до нього. 
Пунктом 7.1. такого договору передбачено, що такий укладається строком на 1 рік, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку одна із сторін не повідомить іншу про відмову від цього договору або його перегляд. 
Такий договір підписано уповноваженими представниками сторін. 
Додатком №1 передбачений порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії 
Пунктом 18 такого додатку передбачено, що оплата за споживання і генерацію реактивної електроенергії здійснюється споживачем на підставі рахунку виписаного оператором системи у відповідності з актом про обсяг переданої споживачу електричної енергії (актом прийняття-передавання товарної продукції) підписаним споживачем (обома сторонами) або в порядку визначеному п. 13 цього додатку за тарифом, який діє на момент виписки рахунку. 
Судом встановлено, що позивач направляв відповідачу рахунки та акти щодо оплати вказаних вище наданих послуг, а саме: рахунок №122789/7/Ф1 від 01 серпня 2025 на суму 21 517.78 грн і акт 122789/7/Ф1 наданих послуг по розподілу електричної енергії за липень 2025 року на суму 21 517.78 грн; рахунок №122789/8/Ф1 від 01 вересня 2025 на суму 19 343,56 грн і акт 122789/8/Ф1 наданих послуг по розподілу електричної енергії за серпень 2025 року на суму 19 343,56 грн.
Мотивувальна частина.
Правове обґрунтування і оцінка (висновки) суду. 
Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Положеннями ст. 11 ЦКУ передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 15 ЦКУ, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; зміна правовідношення; припинення правовідношення. 
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.202 ЦК). 
Статтею 204 ЦКУ передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною 2 статті 214 Цивільного кодексу України передбачено, що особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані.
Згідно положень ст. 509 ЦКУ, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. 
Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦКУ). 
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦКУ). 
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦКУ). 
Частиною 1 ст. 604 ЦКУ передбачено, що зобов`язання припиняється за домовленістю сторін.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦКУ). 
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦКУ, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Статтею 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Згідно з ст. 615 ЦКУ, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 626 ЦКУ, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. 
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦКУ). 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦКУ). 
Згідно ст. 631 ЦКУ, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. 
Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Відповідно до частини 2 статті 633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Частиною 3 статті 633 ЦК України визначено, що підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з частиною 5 статті 633 ЦК України актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.
Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 статті 641 ЦК України визначено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.
Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (частина 2 статті 642 ЦК України).
Нормою ст. 638 ЦКУ передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Частиною 1 ст. 651 ЦКУ передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили (ст. 653 ЦКУ). 
Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 ЦКУ). 
Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Частиною 2 статті 901 ЦК України визначено, що положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії» та приписами Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі – ПРРЕЕ, Правила), затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі – Постанова № 312) врегульовано взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.
Згідно з пунктом 96 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасниками ринку електричної енергії є виробник, електропостачальник, трейдер, оператор системи передачі, оператор системи розподілу, оператор ринку, гарантований покупець, оператор установки зберігання енергії та споживач, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії у порядку, передбаченому цим Законом.
Відповідно до пункту 1.1.1 ПРРЕЕ учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби.
Згідно з частиною 1 статті 45 Закону України «Про ринок електричної енергії» розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства.
Як вже зазначалось вище та встановлено судом, відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» ПрАТ «Закарпаттяобленерго» є оператором системи розподілу електричними мережами та здійснює провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії на території ліцензованої діяльності на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, затвердженої постановою НКРЕКП від 27.11.2018 № 1534.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про надання послуг з розподілу.
Згідно з пунктом 2 Постанови № 312 укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.
Відповідно до пункту 6 Постанови № 312, до укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається зі споживачем, договірні відносини між споживачем та суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами (або оператором системи розподілу як правонаступником за договорами про користування електричною енергією та договорами про постачання електричної енергії), урегульовуються окремими положеннями діючих договорів про користування електричною енергією або договорів про постачання електричної енергії (у частині взаємовідносин споживача і електророзподільної організації), які не суперечать вимогам чинного законодавства у сфері електроенергетики. Зокрема, сторони керуються вимогами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) з питань потужності, якості електроенергії, окремих процедурних питань тощо. У разі виникнення суперечності між нормами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) та нормами законодавства про електроенергетику сторони керуються вимогами чинного законодавства. Після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про користування електричною енергією та договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмеження та припинення постачання електричної енергії тощо.
Пунктом 4 Постанови № 312 встановлено, що договір про надання послуг з розподілу електричної енергії вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу оператора системи розподілу, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до оператора системи розподілу із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.
Відповідно до абзацу 2 пункту 5 Постанови № 312 з дати набрання чинності договором споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії оператор системи розподілу (оператор системи передачі) надає послуги комерційного обліку споживачам, точки комерційного обліку яких улаштовані на території його ліцензованої діяльності, відповідно до Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311.
Згідно з пунктом 1.2.4 ПРРЕЕ оператор системи розподілу укладає договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на основі Типового договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, який є додатком 3 до цих Правил, з кожним власником мереж.
Згідно з пунктом 1.2.6 ПРРЕЕ оператор системи, який здійснює розподіл (передачу) електричної енергії безпосередньо до електроустановок споживача, отримує плату за послуги з розподілу (передачі) електричної енергії або від споживача, або від електропостачальника за вибором споживача (крім постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг). Вибір споживача зазначається в договорі про постачання електричної енергії споживачу (обраній споживачем комерційній пропозиції).
Пунктом 1.2.15 ПРРЕЕ встановлено, що укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).
Відповідно до пункту 2.1.2 ПРРЕЕ оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем, крім випадку здійснення розподілу (передачі) електричної енергії оператором системи до власних електроустановок.
Згідно з пунктами 2.1.3, 2.1.5 ПРРЕЕ споживачі укладають договір споживача про розподіл (передачу) електричної енергії шляхом приєднання до публічного договору за наявності чинного паспорта точки розподілу. У разі надання послуги з приєднання до електричних мереж ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії є оператор системи. Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на основі типового договору, що є додатком 3 до ПРРЕЕ.
Відповідно до пункту 2.1.7 ПРРЕЕ у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії споживач не має права використовувати електричну енергію із системи розподілу/передачі та має подати оператору системи письмову заяву про припинення розподілу/передачі електричної енергії на його об`єкт. Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи та/або документально підтверджене споживання електричної енергії. 
Мотивована оцінка судом аргументів учасників справи. 
Судом встановлено, що дійсно 01.06.2023 між сторонами спору був укладений договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (далі - договір про розподіл електричної енергії). Пунктом 2.1. договору передбачено, що оператор системи надає споживачу послуги з розподілу електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №309 та Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року №310, за об`єктом споживача, технічні параметри якого фіксуються в паспорті точки розподілу за об`єктом споживача та в особовому рахунку споживача, облікових базах даних оператора системи. 
Ціною цього договору є вартість послуг з розподілу електричної енергії на об`єкт (об`єкти) споживача зазначені в паспорті точки (точок) розподілу за об`єктом споживача (п. 5.1. договору). 
До вказаного договору відповідачем (споживачем) була підписана заява - приєднання від 01.06.2023 року. 
Додатком №4 до договору передбачений порядок розрахунків між сторонами. Так, обсяг спожитої електричної енергії визначається за фактичними показами засобу обліку, а за їх відсутності на перше число наступного за розрахунковим місяця, розрахунково за середньодобовим споживанням, згідно кодексу комерційного обліку (п. 2). 
Відповідно до п. 3 додатку, сума оплати послуг з розподілу визначається виходячи з обсягу електричної енергії, яка була розподілена оператором системи для споживача та тарифу за послуги з розподілу електричної енергії. 
Тариф (ціна) за послуги з розподілу електричної енергії на ринку електричної енергії затверджуються регулятором та розміщуються на офіційному сайті оператора системи (п. 4 додатку №4). 
Згідно з п. 7 додатку, термін оплати рахунків зазначається на платіжному повідомленні та не має перевищувати 5 операційних днів з дня отримання (формування) рахунків споживачем. Під час визначення суми платежу остаточного розрахунку за поточний розрахунковий період оператором системи мають бути враховані суми проведених попередніх платежів у поточному розрахунковому періоді. 
Розрахунком основного боргу за послуги з розподілу по ТОВ "Щебеневий завод" підтверджується наявність непогашеної заборгованості відповідача перед позивачем за період липень 2025 - 265 998.44 грн та за період серпень 2025 - 232 498.67 грн. Загальна сума боргу складає - 498 497.11 грн. 
Судом встановлено, що позивач направляв відповідачу рахунки та акти щодо оплати вказаних вище наданих послуг, а саме: рахунок №122789/7/Ф1 від 01 серпня 2025 на суму 265 998.44 грн і акт 122789/7/Ф1 наданих послуг по розподілу електричної енергії за липень 2025 року на суму 265 998.44 грн; рахунок №122789/8/Ф1 від 01 вересня 2025 на суму 232 498.67 грн і акт 122789/8/Ф1 наданих послуг по розподілу електричної енергії за серпень 2025 року на суму 232 498.67 грн. 
Також 01.06.2023 між сторонами спору був укладений договір про надання послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії №122789 (далі - договір щодо послуг із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії).
Розділом 1 такого договору передбачено, що оператор системи (позивач) надає послуги із забезпечення перетікань реактивної електричної енергії до електроустановок споживачів, що експлуатують електромагнітно незбалансовані установки з неефективним співвідношенням активної і реактивної потужності, а споживач вживає вичерпних технологічних заходів щодо компенсації перетікань реактивної електричної енергії у своїх електричних мережах та/або здійснює оплату оператору системи за перетікання реактивної електричної енергії згідно з умовами цього договору та додатками до нього. 
Додатком №1 передбачений порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії 
Пунктом 18 такого додатку передбачено, що оплата за споживання і генерацію реактивної електроенергії здійснюється споживачем на підставі рахунку виписаного оператором системи у відповідності з актом про обсяг переданої споживачу електричної енергії (актом прийняття-передавання товарної продукції) підписаним споживачем (обома сторонами) або в порядку визначеному п. 13 цього додатку за тарифом, який діє на момент виписки рахунку. 
Судом встановлено, що позивач направляв відповідачу рахунки та акти щодо оплати вказаних вище наданих послуг, а саме: рахунок №122789/7/Ф1 від 01 серпня 2025 на суму 21 517.78 грн і акт 122789/7/Ф1 наданих послуг по розподілу електричної енергії за липень 2025 року на суму 21 517.78 грн; рахунок №122789/8/Ф1 від 01 вересня 2025 на суму 19 343,56 грн і акт 122789/8/Ф1 наданих послуг по розподілу електричної енергії за серпень 2025 року на суму 19 343,56 грн.
При цьому, суд враховує, що жодних заперечень стосовно надання послуг з розподілу електричної енергії у спірному періоді за зазначеними актами, відповідачем надано не було, як і не подано доказів щодо наявності заперечень відповідача стосовно обсягів, строку, вартості та якості наданих послуг за вказаними актами. 
Частиною 2 статті 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що оператор системи розподілу має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги з розподілу електричної енергії та інші послуги, надані на ринку електричної енергії.
Договори, укладені між сторонами, як цивільно-правові правочини, є правомірними на час розгляду справи, якщо їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов`язання за цими договорами мають виконуватися належним чином (ст. 204 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За встановленими у справі обставинами в п. 7 Додатку № 4 до Договору термін оплати вартості послуги з розподілу пов`язується з терміном сплати рахунків, які зазначаються на платіжному повідомленні та не має перевищувати 5 робочих (операційних) днів з дня отримання (формування) рахунків Споживачем та відповідні рахунки за надані послуги з розподілу електричної енергії за період з липня 2025 по серпень 2025 року включно на загальну суму 498 497.11 грн та на 40 861.31 грн були надіслані позивачем на адресу відповідача і отримані останнім, що також не заперечується відповідачем у справі.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Матеріалами справи встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання з оплати вартості наданих послуг з липня2025 року по серпень 2025 року включно в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість за надані йому за цей період позивачем послуги у загальному розмірі 539 358.45 грн. 
Висновки суду. 
За таких обставин, сума основної заборгованості відповідача перед позивачем станом на час звернення із позовом та вирішення даного спору становить 539 358.45 грн, яка відповідачем належними та допустимими доказами не спростована, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення як заявлені обґрунтовано та правомірно.
Відповідач заяв по суті справи, власного контррозрахунку позовних вимог до суду не подав. Відтак, суд задовольняє позовні вимоги - повністю. 
Згідно ч.2, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. 
Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 ГПК України сторонами доказів.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. 
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
За приписами ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України», зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відтак з урахуванням усіх встановлених обставин та зроблених правових висновків, враховуючи аргументи позивача та подані ним докази, суд вказує, що існують підстави для повного задоволення позовних вимог позивача. 
Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають до повного задоволення судом.
Розподіл судових витрат. 
Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відтак, на відповідача покладаються витрати зі сплати судового збору у розмірі 6472,30 повністю. 
Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
Враховуючи наведене та керуючись статтями 11, 13, 14, 73 - 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд - 

у х в а л и в: 

1. Позовні вимоги задовольнити повністю. 
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Щебеневий завод", код ЄДРПОУ - 23102756, 79040, Львівська область, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 356, на користь Приватного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго", код ЄДРПОУ - 00131529, 89412, Закарпатська область, Ужгородський район, село Оноківці, вул. Головна, буд. 57, суму боргу в загальному розмірі 539 358.45 грн (п`ятсот тридцять дев`ять тисяч триста п`ятдесят вісім гривень 45 копійок), з яких: 498 497.11 грн (чотириста дев`яносто вісім тисяч чотириста дев`яносто сім гривень 11 копійок) - сума заборгованості за надання послуг з розподілу електричної енергії та 40 861.34 грн (сорок тисяч вісімсот шістдесят одна гривня 34 копійок) - сума заборгованості за надання послуг із забезпечення перетікань електричної енергії. 
3. Судові витрати покласти на відповідача у справі. 
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Щебеневий завод", код ЄДРПОУ - 23102756, 79040, Львівська область, м. Львів, вул. Городоцька, буд. 356, на користь Приватного акціонерного товариства "Закарпаттяобленерго", код ЄДРПОУ - 00131529, 89412, Закарпатська область, Ужгородський район, село Оноківці, вул. Головна, буд. 57, сплачений судовий збір у розмірі 6472.30 грн (шість тисяч чотириста сімдесят дві гривень 30 копійок). 
Накази видати після набрання рішенням законної сили. 

Згідно ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.
Повний текст рішення складено та підписано 09.02.2026 року. 
Суддя Пригуза П.Д.