ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

03 лютого 2026 року        м. Чернівці           Справа № 718/1163/25
Провадження №22-ц/822/185/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача - Литвинюк І. М., 
суддів: Лисака І. Н., Перепелюк І. Б.,  
за участю секретаря судового засідання: Собчук І. Ю.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан», ОСОБА_2 , 
третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_3 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 листопада 2025 року, головуючий у І-й інстанції – Нагорний В. В., 

ВСТАНОВИВ: 

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТДВ «Страхова компанія «Гардіан», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача, - ОСОБА_3 , про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 09 лютого 2025 року об 12:20 год в с.Новий Киселів, траса М-19, 486 км, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «MITSUBISHI CARISMA», державний номерний знак НОМЕР_1 , не встежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної швидкості для руху, безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «FORD FIESTA», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів; потерпілих немає.
Внаслідок вказаного ДТП, винним у вчиненні якого судом визнано ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, транспортний засіб позивача «FORD FIESTA», державний номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , який належить на праві власності позивачці, було пошкоджено. Цивільно-правова відповідальність винуватця ОСОБА_2 на момент настання ДТП 09.02.2025 була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-220838196 від 10 травня 2024 року, розмір ліміту відповідальності страхової компанії на одного потерпілого за заподіяну майну шкоду становить 160 000 грн. Оскільки діями ОСОБА_2 , що мають причинно-наслідковий зв`язок із ДТП, позивачці завдано значної матеріальної шкоди, вона звернулася до ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» з повідомленням про ДТП та із заявою про страхове відшкодування.
Зазначала, що з метою підтвердження розміру та вартості відновлювального ремонту, спричиненого її транспортному засобу в результаті ДТП, позивачка звернулася до експерта про проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи колісного транспортного засобу, за результатами проведення якої згідно з висновком експерта №12-03-25 від 12 березня 2025 року вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу її автомобіля становить 290 984,45 грн, однак станом на подачу позовної заяви нею отримано частково страхове відшкодування від ТДВ «Страхова компанія «Гардіан», а саме - 69 432,19 грн.
Вказувала на те, що діями ОСОБА_2 їй завдана також моральна шкода у зв`язку з пошкодженням автомобіля, що потягло тривалу зміну усталеного способу і ритму життя, зменшення її статків через тривалий час невикористання автомобіля внаслідок ДТП, виникненням страху керування автомобілем через побоювання повторного вчинення ДТП.
Просила стягнути з ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» на її користь невиплачену суму страхового відшкодування у розмірі 87 367,81 грн; стягнути з ОСОБА_2 на її користь 179 066,45 грн, які складаються: 130 984,45 грн - невиплачена сума матеріальної шкоди; 9200 грн - витрати за проведення вимушеної судової експертизи; 3 200 грн - франшиза; 16 000,00 грн - за завдання моральної шкоди; 19 682 грн - за надання правничої допомоги.
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 листопада 2025 року позов задоволено. 
Стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_1 87 367,81 грн невиплаченої суми страхового відшкодування.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 159 384,45 грн, які складаються з наступного: 130 984,45 грн - невиплачена сума матеріальної шкоди; 9 200 грн - витрати за проведення вимушеної судової експертизи; 3 200 грн - франшиза; 16 000 грн - за завдання моральної шкоди.
Вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальний збиток склав 290 984,45 грн, а ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» відшкодовано позивачу лише 69 432,19 грн, тому з ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню невиплачена сума страхового відшкодування у розмірі 87 367,81 грн (страхова сума за шкоду, заподіяну майну - 160 000 грн, з яких 69 432,19 грн - виплачена сума страхового відшкодування та 3200 грн - франшиза).
У разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової авто-товарознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.
Проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача до ОСОБА_2 як до особи, винної у скоєнні ДТП, підлягають задоволенню, а саме з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню 130 984,45 грн - невиплачена сума матеріальної шкоди (290 984,45 грн – 160 000 грн) та 3200 грн - франшиза.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходив з того, що позивачка ОСОБА_1 зазнала моральних страждань у зв`язку з пошкодженням її автомобіля, що потягло тривалу зміну усталеного способу і ритму її життя, зменшення її статків через тривалий час невикористання автомобіля внаслідок ДТП, виникненням страху керування автомобілем через побоювання повторного вчинення ДТП.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 
Посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. 
Вказує на те, що ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» здійснено весь комплекс заходів щодо оцінки розміру шкоди, завданої позивачці у зв`язку з пошкодженням ТЗ «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_2 , а також здійснено виплату страхового відшкодування у строки, передбачені законом.
Оцінювачем, який склав висновок № 12-03-25, було проігноровано деформацію на порозі та у порушення підпункту «г» п.7.39 Методики не нараховано коефіцієнт зносу та не застосовано його до вартості запчастин ТЗ «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_2 . Відтак вказане дослідження не може слугувати належним та допустимим доказом розміру збитку.
Недоліки висновку № 12-03-25 призвели до безпідставного збільшення розміру збитку, однак суд першої інстанції надав перевагу саме цьому дослідженню перед Звітом № 83043. Таке рішення суду першої інстанції зумовлено тим, що у звіті позивача міститься позначка про те, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України.
В мотивувальній частині оскаржуваного рішення відсутня оцінка обох автотоварознавчих досліджень, а також відсутні мотиви відхилення доводів відповідача щодо очевидних помилок висновку № 12-03-25.
У відзиві представник позивача ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Вказує на те, що судом першої правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Огляд транспортного засобу позивача проводився 19 лютого 2025 року за участі аварійного комісара ТДВ «СК «Гардіан», представника власниці транспортного засобу – ОСОБА_3 та незалежного експерта ОСОБА_5 , про що оцінювач ОСОБА_6 вказав у звіті №83043 від 19 лютого 2025 року. Однак ОСОБА_6 відсутній в Реєстрі атестованих судових експертів Міністерства юстиції України.
Отже, оцінювач склав Звіт №83043 від 19 лютого 2025 року і при цьому не попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку.
Зазначає, що ОСОБА_6 неправильно визначив ринкову вартість КТЗ, зокрема неправильно вказано строк експлуатації транспортного засобу та його комплектацію, а здійсненні ним фотознімки транспортного засобу є малоінформативними. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
За вимогами частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 09 лютого 2025 року о 12:20 в с.Новий Киселів, траса М-19, 486 км, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «MITSUBISHI CARISMA», державний номерний знак НОМЕР_1 , не встежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної швидкості для руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «FORD FIESTA», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу, потерпілих немає, що підтверджується постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 березня 2025 року у справі № 718/440/25, яка набрала законної сили 25 березня 2025 року.
Зазначеною постановою суду винним у вчиненні вказаного ДТП визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Станом на дату ДТП 09 лютого 2025 року, цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована згідно з договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів - поліс № ЕР-220838196 у ТДВ «СК «Гардіан».
За змістом вказаного полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 320 000 грн, за шкоду, заподіяну майну -160 000 грн, розмір франшизи - 3200 грн.
Судом встановлено, що транспортний засіб «FORD FIESTA», державний номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , належить на праві власності ОСОБА_1 
10 лютого 2025 року потерпілий ОСОБА_3 (третя особа) та ОСОБА_2 повідомили ТДВ «СК «Гардіан» про настання події з ознаками страхового випадку та дорожньо-транспортну пригоду, що підтверджується відповідними повідомленнями.
19 лютого 2025 року оцінювачем ОСОБА_6 складено Звіт № 83043 експертного дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля FORD FIESTA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якому зазначено, що замовлення з проханням провести автотоварознавче дослідження пошкодженого у ДТП автомобіля надійшло від ФОП ОСОБА_7 .
У вказаному Звіті, серед іншого, зазначено, що строк експлуатації транспортного засобу «FORD FIESTA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , до ДТП становить 7.14 років, вартість матеріального збитку, завданого його власнику внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, становить 72 632,19 грн без ПДВ.
19 лютого 2025 року оцінювач ОСОБА_6 склав акт огляду колісного транспортного засобу «FORD FIESTA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , який не підписано представником власника ОСОБА_3 
08 квітня 2025 ТДВ «СК ГАРДІАН» виплатило ОСОБА_3 страхове відшкодування згідно зі страховим актом №G-42881-1 за пошкоджений транспортний засіб «FORD FIESTA», НОМЕР_2 , у розмірі 69 432,19 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 234506.
За замовленням адвоката Черкеза І. М. 12 березня 2025 року судовим експертом ФОП ОСОБА_5 , який за змістом висновку обізнаний про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, складено висновок експерта № 12-03-25 автотоварознавчої експертизи про вартість відновлювального ремонту автомобіля FORD FIESTA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , без врахування та з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу.
У вищевказаному висновку зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля FORD FIESTA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 09 лютого 2025 року без врахування коефіцієнту фізичного зносу, станом на дату виконання експертизи, складає 290 984,45 грн, а вартість відновлювального ремонту автомобіля FORD FIESTA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 09 лютого 2025 року з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, станом на дату виконання експертизи складає 290 984,45 грн.
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третяї статті 12 ЦПК України).
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР)).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону № 85/96-ВР.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону № 85/96-ВР в Україні одним із видів обов`язкового страхування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).
01 січня 2025 року введено в дію Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 № 3720-ІХ (далі – Закон № 3720-ІХ).
Відповідно до пункту 6 розділу VI Закону № 3720-ІХ договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що укладені та набрали чинності до введення в дію цього Закону, продовжують діяти на умовах, що були чинними на день набрання чинності такими договорами.
Дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону. Жодне положення цього Закону не може збільшувати будь-які зобов`язання за будь-якими випадками, що мають ознаки страхових випадків за договорами страхування цивільно-правової відповідальності, укладеними відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Оскільки договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-220838196 укладено 10 травня 2024 року, то спірні правовідносини у даній справі регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV).
Згідно зі статтею 3 Закону №1961-IV, в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону №1961-IV, в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).
За змістом частини 1 статті 28, статті 29 Закону №1961-IV, в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону №1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону № 1961-IV, можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Наведені вище положення законодавства визначають порядок, підстави та розміри відшкодування збитків (шкоди), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки).
Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим (власником іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника) та здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі.
Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За таких обставин, згідно з положеннями закону, покладення на застраховану винну у ДТП особу обов`язку відшкодувати потерпілому майнову шкоду можливе лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика здійснити таке відшкодування за свого страхувальника (або у випадку, якщо виплачене страховиком страхове відшкодування (страхова виплата) є меншою від розміру фактично завданих збитків. В останньому випадку на винну особу (страхувальника) може бути покладено обов`язок з відшкодування різниці між страховою виплатою та фактичним розміром шкоди.
При цьому, в такому випадку розмір здійсненої страхової виплати (страхового відшкодування) має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідальності страховика (страхової суми) і може бути зменшений лише на розмір франшизи та/або розмір відповідного податку (ст. ст. 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), а також розрахований з урахуванням фізичного зносу замінюваних при відновлювальному ремонті запчастин пошкодженого в ДТП авто. Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Наведений правовий висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними, зокрема, в постанові від 20.03.2019 у справі № 522/438/18 та в постанові від 20.03.2019 у справі № 695/882/15-ц.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20, зазначено, що враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі №6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі №6-954цс16).
Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини третьої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Системний аналіз статті 22 ЦК України, частини 2 статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню, є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу (постанова Верховного Суду №757/54513/16 від 02 лютого 2022 року).
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_8 є власницею транспортного засобу «FORD FIESTA», державний номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 . 
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 09 лютого 2025 року, автомобіль зазнав механічних ушкоджень.
Постановою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13 березня 2025 року у справі № 718/440/25, що набрала законної сили, встановлено, що ОСОБА_2 09 лютого 2025 року о 12:20, керуючи автомобілем «MITSUBISHI CARISMA», державний номерний знак НОМЕР_1 , не встежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної швидкості для руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «FORD FIESTA», державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до механічних пошкоджень
Отже, наявність вини ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди у даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню.
Відповідно до полісу ЕР-220838196, укладеного 10 травня 2024 року, ОСОБА_2 застрахував цивільно-правову відповідальність по забезпеченому транспортному засобу MITSUBISHI CARISMA», державний номерний знак НОМЕР_1 . Сума страхового відшкодування складає 160 000 грн за шкоду, завдану майну потерпілого.
19 лютого 2025 року оцінювачем ОСОБА_6 складено Звіт № 83043 експертного дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля FORD FIESTA, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якому зазначено, що замовлення з проханням провести автотоварознавче дослідження пошкодженого у ДТП автомобіля надійшло від ФОП ОСОБА_7 .
У вказаному звіті, серед іншого, зазначено, що строк експлуатації транспортного засобу «FORD FIESTA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , до ДТП становить 7.14 років, вартість матеріального збитку, завданого його власнику внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП, становить 72 632,19 грн без ПДВ.
19 лютого 2025 року оцінювач ОСОБА_6 склав акт огляду колісного транспортного засобу «FORD FIESTA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .
ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» сплатило на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 69 432,19 грн відповідно до платіжної інструкції № 234506 від 08 квітня 2025 року.
За замовленням сторони позивача 12 березня 2025 року судовим експертом ФОП ОСОБА_5 , складено висновок експерта № 12-03-25 автотоварознавчої експертизи про вартість відновлювального ремонту автомобіля FORD FIESTA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , без врахування та з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля FORD FIESTA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 09 лютого 2025 року, без врахування коефіцієнту фізичного зносу, станом на дату виконання експертизи становить 290 984,45 грн, а вартість відновлювального ремонту автомобіля FORD FIESTA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 09 лютого 2025 року з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, станом на дату виконання експертизи становить 290 984,45 грн.
Відповідно до статей 102, 106 ЦПК України висновок експерта № 12-03-25 автотоварознавчої експертизи від 12 березня 2025 року містить інформацію щодо предмета доказування, виконаний для подання до суду атестованим судовим експертом Павлишиним Я. Д., який має відповідну кваліфікацію і стаж експертної роботи з 2000 року, попереджений про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України, тож є належним, достатнім та допустимим доказом на підтвердження розміру збитку, заподіяного позивачці внаслідок пошкодження автомобіля в ДТП.
Всупереч статтям 12, 81 ЦПК України відповідач ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» не спростував заявлений розмір збитку, клопотань про виклик експерта ОСОБА_5 для надання усних пояснень щодо його висновку не заявляв, а також у разі незгоди з висновком експерта ОСОБА_5 в суді першої інстанції не заявляв клопотань про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи з метою з`ясування вартості відновлювального ремонту автомобіля та розміру матеріального збитку.
Суд першої інстанції, оцінюючи надані сторонами в якості доказів висновок експерта та звіт оцінювача про вартість відновлювального ремонту автомобіля FORD FIESTA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , обґрунтовано врахував саме висновок експерта № 12-03-25 автотоварознавчої експертизи про вартість відновлювального ремонту автомобіля FORDFIESTA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 12 березня 2025 року, як єдиний належний у справі доказ, яким обґрунтовано вартість матеріального збитку, оскільки звіт № 8304, складений ОСОБА_6 від 19 лютого 2025 року, має низку неточностей, зокрема щодо строку експлуатації транспортного засобу FORDFIESTA, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та його комплектації. 
З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» не доведено належними доказами розмір завданих збитків.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що матеріальний збиток склав 290 984,45 грн, проте ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» відшкодовано позивачу лише 69 432,19 грн, а тому з ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» на користь позивачки підлягає стягненню невиплачена сума страхового відшкодування у розмірі 87 367,81 грн у межах страхового ліміту за полісом ЕР-220838196 від 10 травня 2024 року (страхова сума за шкоду, заподіяну майну, 160 000 грн мінус 69 432,19 грн - виплачена сума страхового відшкодування та за мінусом 3 200 грн - франшиза).
Апеляційна скарга не містить доводів, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат, зокрема щодо визначення розміру витрат на правничу допомогу.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення суду, та фактично зводяться до незгоди апелянта з висновками суду. При цьому, докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до ОСОБА_2 не переглядається, оскільки ОСОБА_2 апеляційної скарги не подавав. Така процесуальна поведінка позивача свідчить про згоду з оскарженим рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог до нього. 
У зв`язку з наведеним рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 слід залишити без змін.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 374, 375, 381- 384, ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» залишити без задоволення. 
Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03 листопада 2025 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 03 лютого 2026 року.

Суддя- доповідач      І. М. Литвинюк
Судді:        І. Н. Лисак 
І. Б. Перепелюк