ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6255/25 Справа № 202/11717/24 	  	Головуючий у першій інстанції: Мачуський О. М. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого – Красвітної Т.П., 
суддів:     Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,
за участю секретаря   Марченко С.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2025 року та на додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2025 року у складі судді Мачуського О.М. по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ часток майна, що є у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності, стягнення грошової компенсації вартості зменшення частки майна та встановлення порядку користування земельною ділянкою, – 

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2024 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що позивачу на праві приватної спільної часткової власності належить 33/50 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 . Інша частина – 17/50 належить ОСОБА_3 . Порядок користування домоволодінням фактично склався ще між попередніми його власниками. Згідно технічних документів на домоволодіння останнє фактично розподілено на квартиру АДРЕСА_2 . Зазначене домоволодіння знаходиться на земельній ділянці площею 0,0574 га (574 кв. м.). Оскільки між позивачем та відповідачем систематично виникають суперечки по спільному володінню, користуванню та розпорядженню належним їм домоволодінням, а також порядку користування земельною ділянкою, на якій розташовано таке майно, позивач звернувся до судового експерта задля визначення варіантів розподілу домоволодіння між позивачем та відповідачем, варіантів виділу ідеальних часток співвласників домоволодіння та варіантів розподілу земельної ділянки у відповідності до ідеальних часток співвласників домоволодіння, варіантів порядку користування земельною ділянкою, визначення вартості домоволодіння та земельної ділянки, розміру грошової компенсації розміру частки. 25.03.2024 року за результатом проведення будівельно-технічного, оціночно-будівельного та земельно-технічного досліджень судовим експертом було складено висновок експерта №6. Згідно з висновком експерта розподіл житлового будинку з урахуванням фактичного і сталого користування житловим будинком технічно можливо тільки за єдиним варіантом з прибиранням частини капітальної прибудови А3-1, із незначним відхиленням від часток. Земельну ділянку загальною площею 574 квадратних метри, що відноситься до домоволодіння АДРЕСА_1 в цілому, пропонується поділити між двома користувачами у тих самих пропорціях, згідно з якими запропонований розподіл житлового будинку з урахуванням далі мовою оригіналу «решения Народного суда Індустриального района г. Днепропетровска 12 мая 1982 года о порядке пользования земельным участком АДРЕСА_1 » і з мінімальним відступом від зазначеного рішення. Тому позивач просив виділити йому у приватну власність в натурі частину домоволодіння житлового будинку за адресою по АДРЕСА_1 :
- частина житлового будинку (літ. А -2), а саме окрема трикімнатна квартира АДРЕСА_3 з наступними приміщеннями, прим. 1-1 (5,0 кв.м.) - коридор; прим. 1-2 (6,2 кв.м.) - коридор; прим. 1-3 (11,5 кв.м.) - кухня; прим. 1-4 (3,7 кв.м.) - ванна; прим. 1-5 (8,9 кв.м.) житлова прим. 1-6 (4,4 кв.м.) - кладова; прим. 1-7 (15,3 кв.м.) - житлова; прим. 2-4 (6, 6 кв.м.) - житлова. Разом 61,6 кв.м., в тому числі, житлова 30,8 кв.м. допоміжна - 30,8 кв.м.;
- житлова прибудова (літ. А2-1);
- прибудова (літ. а 1);
- погріб (літ. під А-2);
- частина навісу літ. Л;
- частина вимощення І;
- частина вимощення II:
- вбиральня (літ. Ж);
- літній душ (літ. И);
- гараж тимчасовий (літ. 3);
- вигрібна яма (літ. №8);
- ворота з хвірткою (літ. №6);
- частина огорожі (літ. №7).
Виділити ОСОБА_3 у приватну власність в натурі частину домоволодіння житлового будинку за адресою по АДРЕСА_1 :
- частина житлового будинку (літ. А -2), а саме окрема трикімнатна квартира АДРЕСА_4 , яка складається з наступних приміщень: частину прим, літ 2-1 кухні (6,9 кв.м.) з влаштуванням в ній стандартної перегородки товщиною 0,1 м з ГКЛ по металевому каркасу з двох сторін з дверними прорізом і площею основи з округленням 0,2 кв.м.; прим. літ. 2-2 (12,1 кв.м.) - житлова; прим. літ. 2 - 3 (13.6 кв.м.) - житлова; прим. 2-5 (3,7 кв.м.)- санвузол; прим. 2-6 (2,7 кв.м.) - коридор мансарди; прим. 2-7 (14,4 кв.м.) - житлова на мансарді. Загальна площа 57,2 кв.м., в тому числі житлова 40,1 кв.м. допоміжна - 17,1 кв.м.;
- житлова прибудова (літ. А1 -1);
- частина прибудови (літ. АЗ -1);
- погріб (літ. під АЗ-1);
- частина навісу літ. Л);
- частина вимощення І;
- частина вимощення літ. II;
- вбиральня (літ Д.);
- літній душ (літ.Е);
- огорожа (літ. №5);
- частина Огорожа (літ. №7);
- ґанок з піддашком (літ. а);
- вигрібна яма (літ. №9);
Просив залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 частку вимощення літ. І площею 30,7 кв.м. ринковою вартістю 8572,00 грн., частку огорожі літ. 7 площею 3,4 кв.м. ринковою вартістю 6 024 грн. та частку навісу літ. Л площею 1,1 кв.м. ринковою вартістю 1537,00 грн.
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 33/50 та ОСОБА_3 на 17/50 частин домоволодіння житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості зменшення його частки в розмірі 43552,00 грн.
Встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою по АДРЕСА_1 у відповідності до додатку №4 стор. 43 висновку експерта №6 за результатами проведення будівельно-технічного, оціночно-будівельного та земельно-технічного досліджень для подання до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська в порядку ст. 106 ЦПК України і ст. 7-1 ЗУ «Про судову експертизу» від 25.03.2024 року.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2025 року позов задоволено частково. Вирішено припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 33/50 (тридцять три п`ятдесятих) та ОСОБА_3 на 17/50 (сімнадцять п`ятдесятих) частин домоволодіння житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . 
Виділено в натурі в особисту приватну власність ОСОБА_1 частину житлового будинку (літ. А-2), а саме окрема квартира АДРЕСА_3 з наступними приміщеннями, прим. 1-1 (5,0 м2) - коридор; прим. 1-2 (6,2 м2) - коридор; прим. 1-3 (11,5 м2) - кухня; прим. 1-4 (3,7 м2) - ванна; прим. 1-5 (8,9 м2) житлова прим.; 1-6 (4,4 м2) - кладова; прим. 1-7 (15,3 м2) – житлова. Разом 55 м2, в тому числі, житлова 24,2 м2 допоміжна - 30,8 м2; надвірні споруди: погріб під літ. А-2, вбиральня (літ. Ж), літній душ (літ. И), гараж тимчасовий (літ. З), вигрібна яма (літ. №8). 
Виділено в натурі в особисту приватну власність ОСОБА_3 частину житлового будинку (літ. А -2), а саме окрема квартира АДРЕСА_4 , яка складається з наступних приміщень: прим, літ 2-1 кухні (10,9 м2); прим. літ. 2-2 (12,1 м2) - житлова; прим. літ. 2-3 (13.6 м2) - житлова; прим. літ. 2-4 (6,6 м2) – житлова кімната, прим. 2-5 (3,7 м2)- санвузол; прим. 2-І (2,7 м2) - коридор мансарди; прим. 2-6 (14,4 м2) - житлова на мансарді. Загальна площа 64 м2, в тому числі житлова 46,7 м2 допоміжна - 17,3 м2.; надвірні споруди: ганок з піддашком (літ. а), погріб під літ. А-3-1, вбиральня (літ. Д), літній душ (літ. Е), вигрібна яма (літ. №9).
Залишено в спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ворота з хвірткою (літ. №6), навіс (літ. Л), огорожу (літ. №7) , огорожу (літ. №5) та вимощення І, ІІ. У задоволенні іншої частини вимог – відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в загальному розмірі 14843,20 гривень, з яких 1211,20 гривень – витрати зі сплати судового збору, 3632,00 гривень – витрати на правничу допомогу, 10000,00 гривень - витрати на підготовку експертного висновку. 
Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2025 року клопотання представника ОСОБА_3 – ОСОБА_4 про стягнення судових витрат задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6666,67 гривень. У задоволенні іншої частини вимог клопотання про стягнення судових витрат – відмовлено. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - Дрозд Р.Ю., посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині залишених без задоволення позовних вимог з ухваленням нового про задоволення позову в повному обсязі; також апелянт просить скасувати додаткове рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні клопотання адвоката Зеленової О.Р. про долучення доказів понесення судових витрат. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення і додаткового рішення суду в межах заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваних рішення і додаткового рішення з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що згідно копії архівної довідки Державного архіву Дніпропетровської області від 13.05.2019 №Т-41-2019, рішенням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради депутатів трудящих м.Дніпропетровська від 10.04.1956 року було надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці під АДРЕСА_5 » гр. ОСОБА_5 за рахунок нової нарізки 567 кв.м. (а.с. 134 т.1). 
Земельну ділянку площею 567 кв.м., на якій розташоване домоволодіння АДРЕСА_1 , яка знаходилась у комунальній власності, було передано у безстрокове користування згідно договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, укладеного 14 січня 1958 року між Відділом комунального господарства Виконкому Ради депутатів трудящих Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська та ОСОБА_5 (а.с. 136-138 т.1). 
У зв`язку з розірванням шлюбу подружжя ОСОБА_6 спірне домоволодіння підлягало поділу.
Рішенням народного суду Амур-Нижньодніпровського району м.Дніпропетровська від 28.05.1965 року у справі №2-1339 було виділено із спільної власності подружжя ОСОБА_5 у будинку А-1 кімнату 1-5, площею 6,5 кв.м., 1-6, площею 13,1 кв.м., 1/2 частину забору, що складає 17/50 частини домоволодіння, розташованого за адресою по АДРЕСА_1 . ОСОБА_7 залишено у будинку А-1 веранду «а», ганок, погреб, кімнати 1-2, 1-3, 1-4, 1-7 та 1/2 частину забору, що складає 33/50 частини домоволодіння. Рішення набрало законної сили 08.06.1965 року (а.с. 135 т.1, 178 т.2). 
Відповідно до копії свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 08.09.1976, виданого Відділом комунального господарства Виконавчого комітету Індустріальної районної Ради народних депутатів, 17/50 частина будинку за адресою АДРЕСА_1 належала ОСОБА_5 (а.с. 139 т.1). 
Відповідно до рішення народного суду Індустріального району м. Дніпропетровська від 12.05.1982 року у справі №2-143/1982 між співвласниками на той час домоволодіння ОСОБА_8 і ОСОБА_5 був визначений порядок користування земельною ділянкою за вище вказаною адресою. Цим рішенням вирішено визначити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , виділивши у користування кожного по земельній ділянці в розмірі 189,00 кв.м. згідно висновку інвентарбюро від 19.09.1981; земельну ділянку в розмірі 192,00 кв.м. залишено у загальному користуванні. Рішення набрало законної сили 25.05.1982 року (а.с. 52, 148 т.1, 131 т.2). 
Згідно з рішенням виконкому Індустріальної районної ради народних депутатів від 04.12.1987 року №603.17 ОСОБА_5 «Про узаконення за гр. ОСОБА_5 веранди НОМЕР_1 , побудованої до належної частини житлового будинку АДРЕСА_1 , внутрішнього переобладнання, сараїв літ Б, літ Г, літньої кухні літ В, що побудовано на земельній ділянці» узаконено переобладнання кухні літ. 2-3 площа 6,4 кв.м. під жилу кімнату, ганок а2, сараї літ. 3, літ. Г, літня кухня літ. В. (а.с. 147 т.1). 
Рішенням Виконавчого комітету Індустріальної районної ради народних депутатів №381.8 від 14.07.1989 року «Про надання дозволу гр. ОСОБА_5 будівництва прибудови до належної частки житлового будинку АДРЕСА_1 » надано ОСОБА_5 дозвіл на будівництво прибудови (тераси) розміром 6,50 * 2,16 м до належної частини житлового будинку, переобладнання частини коридору літ. 2-2 розміром 2,25*1.91 м під ванну (а.с. 146 т.1). 
Встановлено, що ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6 ), на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.2009 року, виданого 07.07.2011 року, належить 17/50 часток домоволодіння за цією ж адресою по АДРЕСА_1 , які складаються відповідно до цього правовстановлюючого документу з житлового будинку А-2 загальною площею 94,2 кв.м., житловою площею 50,8 кв.м., сараю-Б, літньої кухні-В, убиральні -Д, душу - Е, убиральні –Ж, гаражу – 3 (тим час.), душу - И, навісу –Л, №1-3,1 споруди (а.с. 131, 132 т.1). 
ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.12.2015 року є власником 33/50 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку А-2 загальною площею 94,2 кв.м., житловою площею 50,8 кв.м., сараю-Б, літньої кухні-В, убиральні -Д, душу - Е, убиральні –Ж, гаражу –3 (тимчас), душу-И, навісу–Л, №1-7,1 споруди, які належали за життя спадкодавцю ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.1984 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори за №1-466 (а.с. 48 т.1, 43-44 т.2). 
На час розгляду справи, відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.10.2023 №349761890, домоволодіння за адресою по АДРЕСА_1 складається з А - житловий будинок, м/с - мансарда, під А - погріб, а - ганок, а{1} - прибудова, під А{3} - прибудова, А{3} - прибудова, А{2} - житлова прибудова, А{1} - житлова прибудова, Д - вбиральня, Е - душ, Ж - вбиральня, Л - навіс, И - душ, К - гараж, №1-7,І - споруди. Загальна площа: 119 кв.м. Житлова площа: 70.9 кв.м. (а.с. 47 т.1). 
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.10.2023 №349761890, спірне домоволодіння включає самовільно побудовані частину прибудови А3-1, площею 7.7 кв.м, мансардний поверх над літ А-2 площею 17.1 кв.м., (а.с.47 т.1). Також має місце переобладнання в приміщення 2-2 літера А1-1.
Відповідно до копії технічного паспорту, виготовленого 30.10.2023 ТОВ «Синельніківське бюро технічної інвентаризації» на замовлення ОСОБА_1 , будинок садибного типу за адресою АДРЕСА_1 складається з квартири АДРЕСА_3 (1-1 коридор, 1-2 коридор, 1-3 кухня, 1-4 ванна, 1-5 житлова кімната, 1-6 кладова, 1-7 житлова кімната), квартири АДРЕСА_4 (2-1 кухня, 2-2 житлова кімната, 2-3 житлова кімната, 2-4 житлова кімната, 2-5 санвузол) та мансарди, прибудованої до квартири АДРЕСА_4 (2-6 кімната, 2-І коридор) (а.с. 64-68, 66 т.1). 
Також на земельній ділянці наявні споруди: а - ганок з піддашком, Л навіс, під. А-2, під А-3-1 погріби, Д,Ж вбиральні, Е, И літній душ, З - гараж, К - гараж, І,ІІ вимощення, 5,7 огорожі, 6 ворота з хвірткою, 8, 9 вигрібні ями. 
Місцевий суд звернув увагу, що у вказаному вище рішенні від 28.05.1965 року встановлено, що спірний будинок складався з кімнат 1-5, 1-6, 1-2, 1-3, 1-4, 1-7. Відповідно до наданої технічної документації (технічний паспорт від 30.10.2023, виконаний ТОВ «Синельніківське бюро технічної інвентаризації»), дані кімнати позначені 1-1, 1-2, 1-6, 1-7, 2-3, 2-4. При цьому, з 1965 року, відповідно до встановлених частин, кімнати фактично поділені на дві квартири: АДРЕСА_3 (1-1, 1-2, 1-6, 1-7) та АДРЕСА_4 (2-3, 2-4). 
За час експлуатації спірного жилого будинку на земельній ділянці, на якій він розташований, проводилися прибудови до будинку та будівництво самостійних надвірних будівель і споруд, внаслідок яких розмір часток співвласників не співпадає із визначеним розміром площі будинку у правовстановлюючих документах, якими кожна сторона доводить своє право власності на частину спірного домоволодіння. 
Також установлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2021 року у справі №202/8068/19, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2021 року та постановою Верховного Суду від 03 листопада 2021 року, було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз», Комунальне підприємство «Криничанське бюро технічної інвентаризації», про усунення перешкод у користуванні майном, що знаходиться в спільній частковій власності, шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна: будівля літерою А3-1 - частина прибудови, мансардний поверх н/д літерою А-2 і самовільно здійснене переобладнання по літері А1-1 в приміщенні 2-2, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування запису (а.с. 60 зворот - 63, 133 т.1). 
У вказаній вище справі №202/8068/19 суди дійшли висновку про недоведеність ОСОБА_1 порушення його прав, як співвласника житлового будинку. Зокрема, суд встановив, що фактично ще між попередніми власниками спірного домоволодіння склався порядок користування спірним житлом і жоден з них не пред`являв претензій з цього приводу. ОСОБА_3 здійснила лише реконструкцію сараю і літньої кухні під гараж без зміни геометричних розмірів фундаменту цих об`єктів та провела ремонтні роботи. У постанові Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у вказаній вище справі зазначено, зокрема, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що у результаті проведення будівельних робіт з реконструкції об`єкту нерухомості: прибудови А3-1, мансардного поверху над літ А-2, переобладнання в приміщення 2-2 літера А1-1 без зміни геометричних розмірів, права позивача ( ОСОБА_1 ) як співвласника спірного домоволодіння порушені не були, оскільки така реконструкції (добудова) не створила позивачу перешкод у користуванні його майном (земельною ділянкою та частиною домоволодіння, якими він фактично користується).

Позивачем до позовної заяви долучено складений на його замовлення висновок судового експерта Рибкіна В.П. №6 від 25.03.2024 року, за результатами проведення будівельно-технічного, оціночно-будівельного та земельно-технічного досліджень. 
Згідно змісту вказаного вище висновку, на вирішення експерта були поставлені наступні запитання: 
1) визначити ринкову вартість домоволодіння АДРЕСА_1 в цілому, одна частка якого перебуває у спільній частковій власності двох співвласників, а саме ОСОБА_1 (ідеальна частка якого в праві власності на домоволодіння складає 33/50) та ОСОБА_3 (ідеальна частка якої в праві власності на домоволодіння складає 17/50), а інша частка є у праві власності ОСОБА_3 , на дату обстеження, а також ринкову вартість будівель і споруд, які входять до складу зазначеного домоволодіння?
2) чи можливо технічно здійснити відповідно до вимог нормативних актів у галузі будівництва розподіл об`єкта нерухомості - житлового будинку як головної речі домоволодіння АДРЕСА_1 , одна частка якої перебуває у спільній частковій власності двох співвласників, а саме ОСОБА_1 (ідеальна частка якого в праві власності на житловий будинок 33/50) та ОСОБА_3 (ідеальна частка якої в праві власності на житловий будинок складає 17/50) а інша частка у праві власності ОСОБА_3 , згідно з ідеальними частками співвласників на житловий будинок або допустимо близьких до них з урахуванням фактичного і сталого користування житловим будинком в цілому?
3) якщо поділ житлового будинку як головної речі домоволодіння АДРЕСА_1 , одна частка якої перебуває у спільній частковій власності двох співвласників, а саме ОСОБА_1 (ідеальна частка якого в праві власності на житловий будинок 33/50) та ОСОБА_3 (ідеальна частка якої в праві власності на житловий будинок складає 17/50) а інша частка у праві власності ОСОБА_3 , згідно з ідеальними частками співвласників на житловий будинок або близьких до них з урахуванням фактичного і сталого користування житловим будинком технічно можливий, визначити грошову компенсації, тому із співвласників, частка якого на домоволодіння після поділу зменшиться? 
4) якщо поділ житлового будинку як головної речі домоволодіння АДРЕСА_1 , одна частка якої перебуває у спільній частковій власності двох співвласників, а саме ОСОБА_1 (ідеальна частка якого в праві власності на житловий будинок складає 33/50) та ОСОБА_3 (ідеальна частка якої в праві власності на житловий будинок складає 17/50) а інша частка у праві власності ОСОБА_3 , згідно з ідеальними частками співвласників на житловий будинок або близьких до них з урахуванням фактичного і сталого користування житловим будинком в цілому технічно можливий, визначити порядок користування земельною ділянкою згідно з ідеальними частками (або допустимо близькими до них)? 
5) чи відповідає в цілому житловий будинок АДРЕСА_1 , що стало експлуатується за своїм функціональним призначенням, одна частка якого перебуває у спільній частковій власності двох співвласників - ОСОБА_1 (ідеальна частка якого в праві власності на житловий будинок складає 33/50) та ОСОБА_3 (ідеальна частка якої в праві власності на житловий будинок складає 17/50) а інша частка є у праві власності ОСОБА_3 , вимогам ДБН щодо безпеки, міцності, надійності, довговічності його будівельних конструкцій, якщо відповідає, визначити чи можливо технічно здійснити поділ частини вказаного будинку та домоволодіння в цілому, що є у спільній частковій власності, між двома співвласниками за їх ідеальними частками або з мінімальним відступом від них, з урахуванням сталого порядку користування житловим будинком співвласниками, з визначенням порядку користування земельною ділянкою та грошової компенсації тому із співвласників часткової власності на домоволодіння, частка якого після поділу домоволодіння в цілому зменшиться? 
У розділі Ш.Висновки у висновку експерта ОСОБА_10 №6 від 25.03.2024 року вказано наступне: 
- (з першого питання) ринкова вартість домоволодіння АДРЕСА_1 в цілому, одна частка якого перебуває у спільній частковій власності двох співвласників, а саме ОСОБА_1 (ідеальна частка якого в праві власності на домоволодіння складає 33/50 ) та ОСОБА_3 (ідеальна частка якої в праві власності на домоволодіння складає 17/50) а інша частка є у праві власності ОСОБА_3 , на дату дослідження складає 1456908,00 гривень без ПДВ з урахуванням вартості земельної ділянки; 
- (з другого питання) здійснити розподіл об`єкта нерухомості - житлового будинку, як головної речі домоволодіння АДРЕСА_1 , одна частка якого перебуває у спільній частковій власності двох співвласників, а саме ОСОБА_1 (ідеальна частка якого в праві власності на домоволодіння складає 33/50 ) та ОСОБА_3 (ідеальна частка якої в праві власності на домоволодіння складає 17/50) а інша частка є у праві власності ОСОБА_3 , з урахуванням фактичного і сталого користування житловим будинком, технічно можливо тільки за єдиним варіантом з прибиранням частини капітальної прибудови А3-1, і незнаним допустимим відхиленням від ідеальних часток (див. варіант поділу додаток №1); 
тобто цей варіант передбачає прибирання частки капітальної прибудови А3-1, яка була самовільно побудована ОСОБА_3 замість заскленої веранди з грубим порушенням вимог ДБН щодо природного освітлення, інсоляції, яскравості тобто основній вимозі ДБН В.1.2-8-2008 «безпека життя і здоров`я людини»; 
за цим варіантом розподілу, що пропонується експертом розгляд суду, першому співвласнику, ОСОБА_1 , з площі житлового будинку АДРЕСА_1 , яка дорівнює 94,2 кв.м. і перебуває у спільній частковій власності двох співвласників, ОСОБА_1 (ідеальна частка якого складає 33/50) та ОСОБА_3 (ідеальна частка складає 37/50), виділяється однокімнатна квартира АДРЕСА_3 загальною площею 61,6 м.кв., в тому числі житлова - 21,9 кв.м. допоміжна - 39,7 кв.м.; 
другому співвласнику, ОСОБА_3 , з площі житлового будинку АДРЕСА_1 , яка дорівнює 94,2 кв.м. і перебуває у спільній частковій власності двох співвласників, ОСОБА_1 (ідеальна частка якого складає 33/50 ) та ОСОБА_3 (ідеальна частка складає 17/50) виділяється однокімнатна квартира загальною площею 32,3 кв.м., в тому числі житлова - 13,6 кв.м., допоміжна -18,7 кв.м.; 
ця однокімнатна квартира разом з іншими приміщеннями житлового будинку АДРЕСА_1 , що є у праві власності ОСОБА_3 , а саме мансардою літ. мс, площа якої складається з площі коридору (літ. 2- 6), яка дорівнює 2,7 кв.м. та з площі кімнати (літ.2-7), 14,4 кв.м., разом 17,1 кв.м., утворюють двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 загальною площею 49,4 кв.м., в тому числі житлова 28 кв.м., допоміжна - 21,84 кв.м.; 
- (з третього питання) грошова сума у розмірі 43552,00 грн. суд може визначити в якості грошової компенсації на користь 1-го співвласника домоволодіння АДРЕСА_1 частка якого після поділу домоволодіння зменшиться; 
- (з четвертого питання) земельну ділянку загальною площею 574 квадратних метри, що відноситься до домоволодіння АДРЕСА_1 в цілому, пропонується поділити між двома користувачами у тих самих пропорціях, згідно з якими запропонований розподіл житлового будинку з урахуванням далі мовою оригіналу «решения Народного суда Індустриального района г. Днепропетровска 12 мая 1982 года о порядке пользования земельным участком АДРЕСА_1 » і з мінімальним відступом від зазначеного рішення (див. додаток №4 та 13); 
на підставі вищевикладеного першому користувачу, ОСОБА_1 , пропонується виділити 310,2 кв.м, другому користувачу, ОСОБА_3 , пропонується (виділити 215 кв.м., решту земельної ділянки площею 48,8 кв.м пропонується залишити в їх спільному користуванні (дивись додаток №3 стор. 42, додаток № 4 стор.43); 
- (з п`ятого питання) житловий будинок АДРЕСА_1 , що стало експлуатується за своїм функціональним призначенням, одна частка якого перебуває у спільній частковій власності двох співвласників ОСОБА_1 (ідеальна частка якого в праві власності на житловий будинок складає 33/50) та ОСОБА_3 (ідеальна частка якої в праві власності на житловий будинок складає 17/50), а інша частка є у праві власності ОСОБА_3 , відповідає вимогам ДБН щодо безпеки, міцності, надійності, довговічності його будівельних конструкцій; 
на розгляд суду пропонується варіант розподілу житлового будинку АДРЕСА_1 , що стало експлуатується за функціональним призначенням, частка якого площею 94,2 кв.м. перебуває у спільній частковій власності двох співвласників - ОСОБА_1 (ідеальна частка якого в праві власності на домоволодіння складає 33/50) та ОСОБА_3 (ідеальна частка якої в праві власності на домоволодіння складає 17/50) а інша частка є у праві власності ОСОБА_3 - без прибирання частки прибудови літ. А3-1 з допустимим відхиленням віл ідеальних часток співвласників та з відступами від вимог чинних ДБН України, які визначені при вирішенні другого і п`ятого питань (дивись дослідницьку частину); 
за цим варіантом ОСОБА_1 пропонується виділити окрему трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 з наступними приміщеннями, що є у праві спільної часткової власності обох співвласників:
-прим. 1-1 (5,0 м.кв.) - коридор;
- прим. 1-2 (6,2 м.кв.) - коридор;
- прим. 1-3 (11,5 м.кв.) - кухня;
- прим. 1-4 (3,7 м.кв.) - ванна;
- прим. 1-5 (8,9 м.кв.) - житлова;
- прим. 1 -6 (4,4 м.кв.) - кладова;
- прим. 1-7 (15,3 м.кв.) - житлова;
- прим. 2-4 (6,6 м.кв.) - житлова;
разом 61,6 м.кв., в тому числі житлова 30,8 м.кв. допоміжна - 30,8 м.кв. (дивись додаток №2 стор.41).
щодо поділу домоволодіння АДРЕСА_1 ОСОБА_1 пропонується виділити будівлі і споруди, які є у спільній частковій власності обох співвласників і наведені у таблиці №5 нижче: 
    №з/п	    Будівлі та споруди  	Ринкова вартість будівель і споруд, і що пропонується передати у власність грн.	
1	Частина житлового будинку ( літ. А -2)	255196	
2	Житлова прибудова ( літ. А2 -1)	149740	
3	Прибудова ( літ. а - 1)	24974	
4	Погріб (літ. під А-2)	11577	
5	Частина навісу літ. Л.	6848	
6	Частина вимощення І	29651	
7	Частина вимощення II	2292	
8	Вбиральня ( літ. Ж )	6965	
9	Літній душ ( літ. И )	9811	
10	Гараж тимчасовий (літ. 3)	28098	
11	Вигрібна яма (літ. № 8)	5600	
12	Ворота з хвірткою (літ. № 6)	21767	
13	Частина огорожі (літ. №7)	23386	
  	Разом	575905	

У спільному користуванні залишаться частка вимощення літ. П площею 30,7 кв.м. ринковою вартістю 8572 грн, частка огорожі літ. 7 площею 3,4 кв.м. ринковою вартістю 6024 грн. та частка навісу літ. Л площею 1,1 кв.м. ринковою вартістю 1537 грн. 
ОСОБА_3 , для облаштування окремої ізольованої трикімнатної квартири АДРЕСА_4 , пропонується виділити наступні приміщення, що перебувають до поділу у спільній часткові власності обох співвласників, а саме: 
- частину прим, літ. 2-1 - кухні (6,9 кв.м.) з влаштуванням в ні йстандартної перегородки товщиною 0,1 м. з ГКЛ по металевому каркасу з двох сторін з дверними прорізом і площею основи з округленням 0,2 кв.м.; 
- прим літ. 2-2 (12,1 кв.м.) - житлова; 
- прим. літ. 2-3 (13,6 кв.м.) - житлова; 
разом 32,6 м.кв., в том числі житлова 25,7 м.кв. допоміжна - 6,9 м.кв. За вирахуванням площі основи під перегородкою, яка складає 0,2 м.кв., загальна площа вищевказаних приміщень складатиме 32,4 м.кв., в тому числі житлова 25,7 м.кв. допоміжна - 6,7 м.кв. (дивись дослідницьку частину та додаток №2 стор. 41). 
До зазначених вище приміщень примикають приміщення, що є у праві власності ОСОБА_3 :
- частина прим. літ. 2-1 - кухні (4,0 м.кв.) ;
- прим. 2 - 5 (3,7 м.кв.) - санвузол;
- прим. 2-6 (2,7 м.кв.) - коридор мансарди;
- прим. 2-7 (14,4 м.кв.) 4 житлова на мансарді.
Разом 24,8 м.кв. в том числі житлова 14,4 м.кв. допоміжна - 10,4 м.кв. (дивись дослідницьку частину та додаток №2 стор. 41).
Разом зазначені вище дві частини утворюватимуть трикімнатну квартиру АДРЕСА_4 , загальна площа трикімнатної квартири АДРЕСА_4 з вирахуванням площі основи під перегородкою 0,2 м.кв. у приміщенні кухні літ. 2-1 кухні складатиме 57,2 м.кв., в тому числі житлова 40,1 м.кв. допоміжна - 17,1 м.кв..
Щодо поділу домоволодіння АДРЕСА_1 за цим варіантом ОСОБА_3 пропонуються виділити будівлі і споруди, які перебувають у спільній частковій власності і наведені у таблиці №6 нижче.

№ з/п	Будівлі та споруди	Ринкова вартість будівель і споруд, що пропонується передати у власність грн.	
1	Частина житлового будинку ( літ. А -2)	106789	
2	Житлова прибудова ( літ. А1 -1)	95877	
3	Частина прибудови ( літ. А3 -1)	90769	
4	Погріб (літ. під А3 - 1)	9647	
5	Частина навісу літ. Л),	2096	
6	Частина вимощення І	12983	
7	Частина вимощення літ. II	241	
8	Вбиральня ( літ Д.)	6659	
9	Літній душ (літ.Е)	6659	
10	Огорожа ( літ. № 5)	8505	
11	Частина Огорожа (літ. № 7)	8858	
12	Ганок з піддашком (літ. а)	9837	
13	Вигрібна яма (літ. №9)	5581	
14	Разом	364501	

У спільному користуванні залишаться частка вимощення літ. II площею 30,7 м.кв. ринковою вартістю 8572 грн., частка огорожі літ. 7 площею 3,4 м.кв. ринковою вартістю 6024 грн. та частка навісу літ. Л площею 1,1 м.кв. ринковою вартістю 1537 грн. (дивись додаток № 4 стор.43).
Гараж літ. К, частка самовільно збудованої капітальної прибудови А3 - 1 (замість заскленої веранди) площею всередині 7,7 м.кв. та приміщення мансарди літ. мс - до розподілу не включаються, так як ці будівлі є у праві власності ОСОБА_3 .
Порядок користування земельною ділянкою, що запропонований за цим і першим варіантом є таким, як запропоновано експертом на розгляд суду у додатку №4 стор.43.
Грошову суму у розмірі 44763,00 грн суд може визначити як грошову компенсацію на користь ОСОБА_1 , частка якого після поділу зменшиться. 
Зазначена співпадає з сумою компенсації, що визначена у відповіді на третє питання. 
Також вказана примітка: після розподілу житлового будинку ОСОБА_3 повинна вжити необхідні заходи щодо приведення природного освітлення та інсоляції житлової літ.2-3 площею 13,6 м.кв. у відповідність згідно з вимогами НД та рекомендаціями СЕС. 

Частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20 березня 1952 року визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до частини першої статті 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з частиною 1 статті 356 ЦК власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Положеннями статті 358 ЦК України регламентовано правила здійснення правомочностей співвласниками об`єкта права спільної часткової власності. Зокрема, передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (частини 1-3 статті).
Зі змісту наведеної норми закону можна зробити висновок, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. 
При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна має враховуватись правова природа такої власності, адже співвласникам належать ідеальні частки у праві власності на спільне майно, які є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частку майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. 
Згідно з частинами першою та другою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Згідно ч.ч.1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. 
Частиною четвертою ст.120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. 
Відповідно до статті 116 Кодексу громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом (частина перша); набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частина друга). Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.
У даній цивільній справі позовні вимоги грунтуються на вказаному вище висновку експерта ОСОБА_10 №6 від 25.03.2024 року, складеному на замовлення позивача за результатами проведення будівельно-технічного, оціночно-будівельного та земельно-технічного досліджень.
Зазначений висновок №6 від 25.03.2024 року є неякісним, має низку суттєвих недоліків, взаємовиключні твердження, формулювання висновків мають рекомендаційний, неоднозначний характер.
Так, у висновку на друге питання експерт стверджує, що здійснити розподіл житлового будинку, як головної речі домоволодіння АДРЕСА_1 , з урахуванням фактичного і сталого користування житловим будинком, “технічно можливо тільки за єдиним варіантом з прибиранням частини капітальної прибудови А3-1, із незначним допустимим відхиленням від ідеальних часток (див. варіант поділу додаток №1)”.  
Експерт, стверджуючи про відхилення від ідеальних часток, розмір цього відхилення не визначає, користується формулюванням “незначне”, що не дозволяє суду перевірити дотримання прав та законних інтересів кожної із сторін спору при поділі домоволодіння, не дозволяє визначити розмір компенсації за відступлення від ідеальних часток. 
Обране експертом формулювання “прибирання частини капітальної забудови А3-1” не дає можливості, з технічної точки зору, визначити дію, яка повинна бути виконана при поділі домоволодіння за цим варіантом — знесення, реконструкція тощо; також не конкретизовано яку саме частину (і зазначенням конфігурації, площі) капітальної забудови А3-1 експерт пропонує “прибрати”.
Крім того, суд приймає до уваги доводи відповідачки, що  рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2021 року у справі №202/8068/19, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2021 року та постановою Верховного Суду від 03 листопада 2021 року,  відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном,  знесення будівлі з літерою А3-1 частина прибудови, мансардного поверху н/д літерою А-2, переобладнання у літері А1-1 в приміщенні 2-2 (а.с. 60 зворот - 63, 133 т.1). 
Отже, питання щодо знесення відповідачкою прибудови А3-1 було вирішено в цивільній справі №202/8068/19, у задоволенні такого позову позивачу відмовлено; рішення у справі №202/8068/19 залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій. З урахуванням викладеного, заперечення відповідачки щодо знесення прибудови А3-1 є обгрунтованими та достатньо умотивованими.
У висновку за питанням №5 експерт наводить варіант поділу домоволодіння без знесення (реконструкції) прибудови А3-1, що суперечить висновку експерта на питання №2, де категорично вказано, що поділ неможливий без “прибирання частини капітальної прибудови А3-1”. 
Згідно змісту висновку, експертом досліджується питання, зокрема, про поділ домоволодіння АДРЕСА_1 , “одна частка якого перебуває у спільній частковій власності двох співвласників, а саме ОСОБА_1 (ідеальна частка якого в праві власності на житловий будинок складає 33/50) та ОСОБА_3 (ідеальна частка якої в праві власності на житловий будинок складає 17/50), а інша частка у праві власності ОСОБА_3 ”. 
Отже, експерт, стверджуючи про наявність у власності (особистій) ОСОБА_3 частини спірного домоволодіння, фактично зазначає про зміну розміру ідеальних часток, однак розмір змінених ідеальних часток у дослідницькій частині висновку не розрахував. 
У висновку зазначено про обов”язок ОСОБА_3 “вжити необхідні заходи щодо приведення природного освітлення та інсоляції житлової літ.2-3 площею 13,6 м.кв. у відповідність згідно з вимогами НД та рекомендаціями СЕС”. Висновок експерта у цій частині є неконкретизованим, не вказано які саме дії, з яким саме об”єктом нерухомості повинна вчинити ОСОБА_3 у разі поділу домоволодіння за варіантом, викладеним у відповіді на п”яте питання. Суд позбавлений можливості перевірити, чи не призведе виконання вказаної вимоги до порушення прав та законних інтересів будь-якої із сторін. 
У пункті 3 розділу ІІІ "Висновки" зазначено, що “грошову суму в розмірі 43552,00 грн. суд може визначити в якості грошової компенсації на користь першого співвласника ( ОСОБА_1 ) домоволодіння АДРЕСА_1 частка якого після поділу зменшиться”. 
Отже, експерт, стверджуючи, що розмір частки  ОСОБА_1 зменшиться, не визначив розмір зменшення частки, не визначив розмір ідеальних часток, а замість висновку про розмір грошової компенсації експерт виклав лише рекомендацію на адресу суду. 
Усні та письмові пояснення експерта, які були надані суду апеляційної інстанції, не призвели до усунення численних суттєвих недоліків вказаного вище висновку. 
З урахуванням викладеного вище, висновок експерта Рибкіна В.П. №6 від 25.03.2024 не відповідає вимогам ст.ст. 77 — 79 ЦПК України, тому суд не приймає його у якості належного, достовірного доказу у даній справі. 
Незважаючи на детальне роз”яснення учасникам справи їх прав та обов”язків (зокрема, щодо призначення судової експертизи з необхідністю здійснення її оплати), клопотання про призначення відповідної судової експертизи (із взяттям стороною (сторонами) обов”язку щодо здійснення оплати проведення експертизи) для визначення розміру ідеальних часток співвласників, усіх можливих варіантів поділу спірного домоволодіння, належного визначення розміру компенсації (у разі відступлення від розміру ідеальних часток), тощо - сторонами не заявлено. У судовому засіданні суду апеляційної інстанції від 10.12.2025 року представники сторін заявили про відмову кожної із сторін здійснювати оплату за проведення судової експертизи. Викладене підтверджується матеріалами справи, протоколами та звукозаписами судових засідань апеляційного суду. 
З урахуванням змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, колегія дійшла висновку про неможливість задоволення заявленого позову про поділ майна у натурі без наявності належного висновку експерта. У даній справі, з урахуванням предмету спірних правовідносин, наявна об”єктивна потреба у спеціальних знаннях, а ухвалення судового рішення на підставі висновку експерта, який є недостатньо обгрунтованим, містить взаємовиключні твердження, містить припущення щодо розміру компенсації, не відповідає вимогам ст.ст. 77-79 ЦПК України, - призведе до порушення прав та законних інтересів однієї чи обох сторін у справі.
Отже, позовні вимоги про поділ споруд спірного домоволодіння в натурі, про стягнення на користь позивача грошової компенсацій вартості зменшення його частки, на підставі висновку експерта ОСОБА_10 №6 від 25.03.2024  - є необгрунтованими та недоведеними, тому не підлягають задоволенню. 
Похідна позовна вимога про припинення права спільної часткової власності, про встановлення порядку користування відповідною земельною ділянкою також задоволенню не підлягають.
Рішенням народного суду Індустріального району м. Дніпропетровська від 12.05.1982 року у справі №2-143/1982, як зазначено вище, між співвласниками спірного домоволодіння, якими на той час були ОСОБА_8 і ОСОБА_5 , визначено порядок користування спірною земельною ділянкою; підстави для зміни, визначення нового порядку користування земельною ділянкою не встановлені, враховуючи відсутність підстав для задоволення позову в частині поділу домоволодіння у натурі. 
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив; поділив домоволодіння з відступленням від наявного у справі висновку експерта та без проведення нової (повторної, додаткової) експертизи, без стягнення компенсації за відступлення від розміру часток, що призвело до неправильного вирішення спору та ухвалення необгрунованого рішення, яке підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
За змістом ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Між ОСОБА_3 та адвокатом Зеленовою Ольгою Рудольфівною укладено договір про надання правової допомоги від 02 грудня 2024 року, за умовами якого адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень, надає замовнику правову допомогу та представляє її інтереси в Індустріальному суді м. Дніпропетровська по справі №202/11717/24 (п.п. 1.2,1.2.1.); за правову допомогу, передбачену в п. 1.2. Договору, замовних сплачує адвокату винагороду в розмірі 30000,00 гривень (п. 3.1.); за домовленістю сторін оплата правової допомоги здійснюється на підставі підписаного сторонами акту виконаних робіт протягом 30 календарних днів після прийняття судом першої інстанції рішення по справі №202/11717/24 (п. 4.1.) (а.с. 238 т.1). 
Відповідно до акту приймання наданих послуг згідно договору про надання правової допомоги від 02.12.2024 року, складеного та підписаного 27.03.2025 року, адвокат Зеленова О.Р. передала, а ОСОБА_3 прийняла правову допомогу на загальну суму 30000,00 гривень, з яких ознайомлення з матеріалами справи 202/11717/24, правовий аналіз позовної заяви ОСОБА_11 та доданих до позову доказів – 3500,00 гривень; підготовка та подання адвокатського запити до ДМБТІ з метою отримання інформації з матеріалів технічної інвентаризації домоволодіння, що є предметом спору у справі 202/11717/24 та долучення до справи – 1500 гривень; складання і подача до суду відзиву на позов в інтересах Замовника - 7500 гривень; складання і подача до суду Заперечень в інтересах Замовника - 2500 гривень; складання і подача до суду додаткових пояснень з додатками в інтересах Замовника - 2500 гривень; підготовка справи до розгляду, представництво інтересів ОСОБА_3 в судових засіданнях в Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська у справі 202/11717/24, які відбулись 27.12.2024 року, 04.02.2025 року, 17.03.2025 року - 12500 гривень (а.с. 238 зворот т.1). Отже, між відповідачем та її представником, як сторонами договору про надання правової допомоги, встановлений фіксований розмір обчислення гонорару – 30000,00 гривень.
Представником позивача подано заперечення в яких він зазначає, що заявлений адвокатом відповідача розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним із часом витраченим адвокатом та обсягом наданих адвокатом послуг. 
Відповідно до 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас зі змісту частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 141 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. 
Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Виходячи з викладеного, колегія дійшла висновку, що понесені відповідачкою судові витрати на професійну правничу допомогу у доведеному розмірі 30000,00 грн. не відповідають вищевказаним критеріям розумності, співмірності і тому підлягають зменшенню та стягненню на користь відповідачки у розмірі 15000,00 грн.
Колегія звертає також увагу, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено відповідачем, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). 
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18).
Відповідно до частини 4 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Зважаючи на неправильне застосування судом першої інстанції положень матеріального закону, частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо захисту прав власника, визначення розміру часток співвласників та справедливої компенсації у разі зменшення частки у праві власності у зв”язку з поділом нерухомого майна у натурі, що має істотне значення для правильного вирішення спору, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для виходу за межі апеляційної скарги, скасування рішення місцевого суду й постановлення нового судового рішення у даній справі. 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За правилами частин четвертої, сьомої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваних рішення та додаткового рішення місцевого суду з ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Суд наголошує, що позивач, за наявності підстав, на захист своїх прав та законних інтересів, не позбавлений можливості звернутись до суду з іншим позовом, за іншого обгрунтування.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2  – задовольнити частково. 
Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2025 року та додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 квітня 2025 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виділ часток майна, що є у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності, стягнення грошової компенсації вартості зменшення частки майна та встановлення порядку користування земельною ділянкою – відмовити. 
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 
Повний текст постанови складено 22 грудня 2025 року. 

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова