Справа №760/18218/25
Провадження №2-а/760/260/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» січня 2026 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Тесленко І.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
у червні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції відділу адміністративної практики, про поновлення строку звернення до суду та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04 жовтня 2024 року приблизно о 04:14 на вул. Португальській у м. Києві її було зупинено працівниками поліції. За результатами дій патрульних було винесено постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності серії ЕГА № 1574262 від 04.10.2024 року у вигляді штрафу 6800 грн. за нібито здійснення неправдивого виклику швидкої медичної допомоги. З даною постановою позивач не згодна, оскільки викликала швидку допомогу через реальне погіршення стану здоров`я, що підтверджується медичними документами та фактами її звернення по медичну допомогу. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі є будь-які фактичні дані, які підтверджують або спростовують вину особи. Належних і допустимих доказів її порушення відповідачем надано не було. Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Копію постанови позивач не отримувала ані в день винесення, ані поштовим відправленням. На постанові зазначено трек-номер поштового відправлення 0600970603163. Згідно з відповіддю Укрпошти, відправлення надійшло у відділення лише 15 жовтня 2024 року, але її про це не було повідомлено. 1 листопада 2024 року лист був повернутий відправнику. Фактично про існування постанови позивач дізналася лише 23.06.2025 року після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження. Таким чином, строк звернення до суду нею пропущено з поважних причин, оскільки вона не була належним чином повідомлена про винесене рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, позовна заява щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом десяти днів з дня вручення постанови. Оскільки постанову їй фактично не вручено, строк підлягає поновленню.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 липня 2025 року справу передано до провадження судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру 04 липня 2025 року.
Ухвалою Солом`янського районного суду від 11 серпня 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.
10 та 18 вересня 2025 року до суду надійшли матеріали, подані позивачем на виконання ухвали суду про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 22 вересня 2025 року, позовну заяву залишено повторно без руху, надано строк на усунення недоліків.
02 жовтня 2025 року та 02 грудня 2025 року до суду надійшли матеріали, подані позивачем на виконання ухвали суду про усунення недоліків позовної заяви.
Разом з позовною заявою позивач подав клопотання про поновлення строку на оскарження постанови про адміністративне правопорушення.
Ухвалою від 11 грудня 2025 року клопотання позивача про поновлення строку на оскарження постанови, - задоволено; поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про адміністративне правопорушення; прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Інших процесуальних дій не вчинялось.
01 січня 2026 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначено наступне. Статтею 183 КУпАП встановлено, що адміністративна відповідальність наступає у разі завідомо неправдивого виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно рятувальних формувань, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Об`єктом вказаного правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку. Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій. Диспозиція статті 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення, яка полягає у завідомо неправдивому виклику пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або аварійних служб. Дії правопорушника спрямовані на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як пожежна охорона, поліція, швидка медична допомога, аварійні бригади. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає жодної необхідності. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби. Склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, потребує умисної форми вини особи, коли відповідно до положень статті 10 КУпАП, особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Тобто в даному випадку для висновку про наявність в діях особи ознак правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, необхідним є встановлення факту наявності в таких діях умислу позивача щодо свідомого неправдивого (безпідставного) виклику спеціальних служб. Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Щодо відеозапису події відповідно до розділу VIII Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018, строк зберігання відеозаписів становить 30 діб. Таким чином в управлінні патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції відсутні фото - та відеоматеріали на підставі яких була винесена оскаржувана постанова, як наслідок із незалежних від Відповідача причин, не має об`єктивної можливості надати відеозапис події. Позивач не надав доказів своєї невинуватості у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 183 КУпАП. З врахуванням наведеного просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
19 січня 2026 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, яка обґрунтована наступним. У ніч 4 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_1 , були вчинені протиправні дії та допущена бездіяльність з боку посадових осіб, які діяли з використанням службового становища. Без законних підстав, без належного представлення, без повідомлення причин та без перевірки документів було фактично обмежено її свободу пересування, чим грубо порушено вимоги чинного законодавства України. Твердження відповідача про те, що об`єктом правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку та забезпечення спокійної обстановки перебування громадян, є формальними та такими, що не відповідають реальним обставинам справи У ніч 4 жовтня 2024 року громадський порядок не був забезпечений, а навпаки - грубо порушений саме діями посадових осіб, які мали обов`язок його охороняти. Жодної спокійної чи безпечної атмосфери перебування створено не було: патрульна поліція фактично самоусунулась від виконання своїх обов`язків; патрульні на посту діяли агресивно, безпідставно та принизливо; службові дії супроводжувалися нецензурною лексикою, погрозами та психологічним тиском. Особи на посту перебували зі зброєю в руках, що за відсутності законних підстав для застосування будь-яких обмежувальних заходів створювало реальну атмосферу страху, примусу та небезпеки для життя. Документи позивача не перевірялися, що повністю спростовує твердження відповідача про дотримання процедур. Натомість посадових осіб цікавили питання, які не мають жодного правового значення, зокрема: де позивач працює; чому позивач пізно повертається. Такі питання не пов`язані із забезпеченням громадського порядку та свідчать про перевищення повноважень і втручання в особисте життя. Фраза одного з вартових «Я б вас відпустив, але…» є прямим доказом усвідомленого та вибіркового використання службового становища, а отже - підтверджує прямий умисел у діях посадових осіб. Для фактичного примусового утримання позивача на місці дорогу було перекрито залізними шипами, що є: непропорційним заходом; небезпечним для життя; таким, що не має жодного виправдання в контексті громадського порядку. Після виклику швидкої медичної допомоги посадові особи продовжили демонструвати повну байдужість: патрульні не поцікавилися причинами виклику швидкої; між медичними працівниками та патрульними не відбулося жодної взаємодії; зафіксований підвищений артеріальний тиск (140/60) був проігнорований. Саме дії посадових осіб спровокували погіршення її стану здоров`я, що підтверджується медичною документацією. Йдеться не про абстрактне самопочуття, а про здоров`я жінки, яке потребує особливо обережного, неагресивного та професійного ставлення. Якщо це був умисел (правильно задум), то тим більше, не було підстав затримувати її на всю ніч у втомленому стані. Слово умисел зовсім недоречне в даному випадку. Інформація про її стан здоров`я не може вважатися недостовірною, оскільки підтверджена результатами кардіограми, що свідчать про нормальний стан у звичайних умовах та чітко демонструють причинно-наслідковий зв`язок між стресовою ситуацією та погіршенням здоров`я. Найпростіша допомога або елементарні дії з боку патрульних взагалі не були вчинені. Усвідомлюючи неможливість отримання допомоги на місці, швидку медичну допомогу було викликано повторно. Попри повторне погіршення стану здоров`я та ризик втрати свідомості, медичні працівники залишили місце події без повторного вимірювання тиску, обмежившись рекомендацією патрульним оформити штраф, що свідчить про формальний та неприпустимий підхід до надання медичної допомоги. Сукупність наведених обставин беззаперечно підтверджує: грубе ігнорування норм закону та службових обов`язків; зловживання владою; приниження прав і гідності жінки; створення реальної загрози життю та здоров`ю позивача. З врахуванням наведеного просила суд покарати відповідача за зловживання службовим становищем та приниження прав жінки. Дії посадових осіб мали принизливий характер, супроводжувалися психологічним тиском, демонстрували зневажливе ставлення до неї як до жінки та свідчать про зловживання службовим становищем. Такі дії є неприпустимими та несумісними з принципами правової держави і рівності прав жінок і чоловіків Також, просила скасувати постанову ЕГА 1574262; через реальне погіршення стану здоров`я унаслідок пережитого стресу та психологічного тиску її стан здоров`я різко погіршився: підвищився артеріальний тиск, з`явилися симптоми, що створювали реальну загрозу її життю. Належна медична допомога або будь-яка реакція з боку посадових осіб на її стан надані не були.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.
Як вбачається з Постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.05.2025 року (ВП НОМЕР_2), головним державним виконавцем Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сем`яковою М.Ю., відкрито виконавче провадження з виконання Постанови ЕНА №207022 від 04.10.2024 ДПП УПП у місті Києві Відділу адміністративної практики про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 6 800,00 грн. (а.с. 5 - 6).
Згідно Постанови про зміну (доповнення) реєстраційних даних від 24 листопада 2025 року (ВП НОМЕР_2), головним державним виконавцем Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сем`яковою М.Ю., внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження, а саме: замість № ВД: ЕНА №207022 зазначено № ВД: ЕГА №1574262.
Відповідно до Постанови серії ЕГА №1574262 по справі про адміністративне правопорушення від 04.10.2024, винесеної поліцейським ПОЛК-1 полк-2 бат. 2 рота 2 взвод Управління патрульної поліції в місті Києві Цукановим А.С., 04.10.2024 Київ Голосіївський р-н м. Київ вулиця Португальська (Цілинна) 04.10.2024 о 03 год. 50 хв. громадянка ОСОБА_1 за адресою: м. Київ, вул. Португальська 2а здійснила завідомо неправдивий виклик спеціальних служб (швидкої медичної допомоги). Ураховуючи що громадянка ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, її притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф в розмірі 3 400,00 грн. (а.с. 40 - 41).
При цьому, суд зважає на те, що в оскаржуваній постанові будь - які докази, зокрема відеозаписи та / або інші, не зазначені. Тож, постанова не містить інформації про будь - яку фіксацію правопорушення.
Судом також досліджено оскарження штрафу, з яким позивач зверталась до Начальника Обухівського РУП ГУНП в Київській області 10.10.2024 року (а.с. 31), Постанову про арешт коштів боржника від 26.05.2025 року (а.с. 26 - 27).
Статтею 183 КУпАП передбачена відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.
Натомість, суду не було надано належних та допустимих доказів того, що позивачем 04.10.2024 року було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183 КУпАП.
Крім того, суд враховує, що підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення - сукупності юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене протиправне діяння як конкретне адміністративне правопорушення. Склад правопорушення є єдиною та головною підставою для юридичної відповідальності.
При цьому, матеріали справи не містять у собі доказів наявності суб`єктивної та об`єктивної сторони зазначеного адміністративного правопорушення.
Згідно ч. 3 ст. 288 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Тобто, оскарження постанови про адміністративне правопорушення, яка була складена в порядку КУпАП відбувається з врахуванням особливостей КАС України.
Це узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у справі №524/5536/17 від 15.11.2018 року.
Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Матеріали справи, станом на момент розгляду справи, не містять будь - яких належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.
Статтею 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII встановлено основні повноваження поліції.
Як вбачається з п. 11 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року №580-VIII, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Отже, згідно Конституції України та Закону України "Про Національну поліцію" від 2 липня 2015 року №580-VIII, поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно - правовими актами, що регламентують діяльність поліції.
Згідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановленому законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання законності.
Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р. (Заява № 16437/04), зазначив, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. вищенаведене рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, закон покладає на відповідача обов`язок довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, направленого на переслідування особи позивача в порядку КУпАП.
Матеріали справи не містять будь - яких належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.
З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП.
Отже, підсумовуючи викладене, суд вважає позовні вимоги позивача до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Щодо інших вимог, викладених позивачем у відповіді на відзив, суд зауважує, що суд приймає рішення в межах позовних вимоги позивача, сформульованих у позовній заяві, поданій у справі, відповідно до дискреційних повноважень суду визначених Кодексом адміністративного судочинства України.
Також, частиною 1 статтею 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 1 211,20 грн. (а.с. 4).
З огляду на те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір у сумі 1 211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 139, 227, 244, 246, 248, 250, 251, 286, 293 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:
адміністративний позов  ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - задовольнити.
Постанову серії ЕГА №1574262 по справі про адміністративне правопорушення від 04.10.2024, винесену поліцейським ПОЛК-1 полк-2 бат. 2 рота 2 взвод Управління патрульної поліції в місті Києві Цукановим А.С., якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, - скасувати.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Стягнути з Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Федора Ернеста, будинок 3, ЄДРПОУ 40108646) на користь  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 1 211,20 грн.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо протягом десяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач: Департамент патрульної поліції (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Федора Ернеста, будинок 3, ЄДРПОУ 40108646). 

Суддя І.О. Тесленко