Справа № 932/5650/24
Провадження № 2/202/267/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі судді Михальченко А.О.
секретар судового засідання Пономаренко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі
у порядку загального позовного провадження цивільну справу № 932/5650/24

за позовом 

ОСОБА_1 

до

ОСОБА_2 

про стягнення грошових коштів, -

за участю:
позивача ОСОБА_1 
представників позивача – адвоката Сазонової М.О., адвоката Андрієнко І.С.
відповідача ОСОБА_2 
представника відповідача – адвоката Погрібної О.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

20.06.2024 ОСОБА_1 звернулася до Бабушкінського (Шевченківського) районного суду міста Дніпра з вказаним позовом, який мотивувала тим, що 20.10.2021 між нею та ОСОБА_2 (Відповідач) були укладені договори авансу (завдатку) з повною оплатою вартості нерухомого майна та складені відповідні розписки про отримання ОСОБА_2 коштів у сумі 27 000 доларів США та 40 000 доларів США у вигляді завдатку за дві квартири, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 , власником яких є ОСОБА_2 .
Відповідно до розписок вона з відповідачем досягли згоди, що протягом 30 днів, починаючи з дня отримання грошових коштів, а саме з 20.10.2021 будуть укладені належним чином посвідчені договори купівлі-продажу квартир.
20.10.2021 грошові кошти у присутності свідків були передані ОСОБА_2 , а вона передала копії документів на квартири. 
Таким чином, на підставі розписок, вона передала відповідачу гроші у загальній сумі 67 000 доларів США, як плату за купівлю квартир, а відповідач взяла на себе зобов`язання повернути вказані грошові кошти у разі відмови від продажу квартир. 
Договори купівлі-продажи квартир укладені не були.
У березні 2024 року вона випадково зустріла ОСОБА_2 у м. Дніпрі та усно висловила їх прохання повернути отримані за розписками грошові кошти, але відповідачка відмовилась та переконала її, що прибуде до нотаріальної контори з метою укладення договорів купівлі-продажу, але не зробила цього в обумовлений строк. 
Отже, станом на 20.06.2024 грошові кошти їй не повернуті, договори купівлі-продажу квартир не укладені, а відтак вважає, що ОСОБА_2 безпідставно отримала від неї 67 000 доларів США.
Враховуючи викладене, посилаючись на ст.ст. 509, 533, 625, 635, 638 ЦК України, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошові кошти за договором авансу (завдатку) у розмірі 2 696 649,50 грн (67 000 доларів США за курсом станом на 10.06.2024), а також на підставі ст.625 ЦК України 1 089 226,13 грн інфляційного збільшення, 240 827,21 грн. штрафних санкцій, а всього 4 026 702,84 грн. та судові витрати.

20.06.2024 ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову.

05.07.2024 ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська справа передана за підсудністю до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

23.09.2024 справа надійшла до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.
24.09.2024 ухвалою суду вжиті заходи забезпечення позову за заявою ОСОБА_1 шляхом заборони ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії, спрямовані на відчуження квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 .

25.09.2024 по справі відкрите загальне позовне провадження та відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позов.

01.11.2024, через підсистему «Електронний суд», представник відповідача – адвокат Погрібна О.А. подала відзив на позов у якому зазначила, що ОСОБА_2 позовні вимоги не визнає у повному обсязі, оскільки жодних грошей ОСОБА_2 від ОСОБА_1 не отримувала, жодних розписок ніколи не писала. До березня 2024 року ОСОБА_2 не була знайома з ОСОБА_1 взагалі, тому не могла навіть теоретично у 2021 році щось обіцяти чи підписувати. Просила у задоволенні позову відмовити. 

20.11.2024, через підсистему «Електронний суд», представник позивача – адвокат Сазонова М.О. подала відповідь на відзив у якій зазначила, що вперше листування між сторонами розпочалось на початку 2021 року у месенджері «Вайбер». Тексти розписок від 20.10.2021 були заздалегідь надруковані відповідачкою ОСОБА_2 і принесені на зустріч з позивачкою в день передачі коштів. Копії правовстановлюючих документів додавались.
Гроші передавались в присутності свідків, які поставили свої підписи в розписках: брата ОСОБА_3 , друга ОСОБА_4 , а також дівчат, які були присутніми при цьому, але не були включені в текст розписки, який складався відповідачкою ОСОБА_5 , і завчасно прізвища та паспортні дані не надавали: невістка ОСОБА_6 та знайома ОСОБА_7 і донька ОСОБА_8 . Насамперед, суми, зазначені в розписках, як «завдатки», були повним розрахунком за квартири.
ОСОБА_2 наполягала на терміновому розрахунку одразу за дві квартири, які вона нібито одночасно продавала за 80 000,00 доларів США та поспішала виїхати до Республіки Білорусь, громадянкою якої вона є, з метою лікування своєї матері, якій «потрібна серйозна операція». Гроші, начебто, були потрібні саме на такі цілі. Позивачка шукала одну квартиру для себе і не збиралась купляти обидві. Однак, відповідачка була дуже наполегливою і не давала навіть отямитись та терміну на роздуми не залишала.
ОСОБА_2 пропонувала оформити купівлю-продаж через розписку, а не нотаріально, посилаючись на терміновість виїзду до Білорусі у зв`язку з хворобою матері. Крім того, вона запевняла, що «повний договір потребує виїзду і в`їзду в Україну, потрібно продовжити строк на перебування, а це все час», а «розписка простіша і швидша, любий юрист може підтвердити її надійність, все буде добре…».
Сторони були на консультації у нотаріуса, але він не пояснив, що за розпискою покупець не набуває права власності. 
Крім того, нотаріус пояснив, що продавець перебуває в зареєстрованому шлюбі і майно також придбавалось в шлюбі, тому на відчуження нерухомого майна обов`язково надається згода чоловіка. На питання позивачки про згоду чоловіка продавець квартир запевнила, що в неї є шлюбний договір і вона сама може розпоряджатись своїм майном, тобто «згідно договору може продавати без нього». А також ОСОБА_5 запевнила позивачку, що «у неї є досвід рієлтора і є зразки розписки» та просила відомості позивачки і її свідків для внесення цих даних в розписку. 
18.10.2021 року відповідачка переконала позивачку скласти розписку про передачу грошей за квартиру на досягнутих умовах. 19.10.2021 року відповідачка підготувала тексти розписок і домовилась про зустріч наступного дня. 20.10.2021 року сторони зустрілись і обміняли розписки на гроші в присутності свідків.Після цього відповідачка на два тижня зникла. 
03.11.2021 року позивачка почала розшукувати відповідачку, вважаючи, що та вже не в Україні. В цей день позивачка надіслала відповідачці декілька повідомлень. Зокрема, поставила їй запитання, яке могло її зацікавити. Позивачка поцікавилась, як можна легалізуватись в Україні особі, яка тут перебуває без громадянства і без реєстрації? Чи потрібно їй також виїздити і заїздити і чи сплачується на кордоні за таке нелегальне перебування штраф? 04.11.2021 року на ці питання відповідачка. Після чого позивачка нагадала, що у них з відповідачкою не завершена справа.
На підтвердження вище викладених обставин додала роздруківку телефонної переписки в чаті між позивачем і відповідачем з 08.10.2021 року по 02.03.2022 року.
Сторони спілкувались по телефону і зустрічались з 4 до 8 березня 2024 року включно, коли позивачка повідомила, що в понеділок 11 березня 2024 року в 12:00 год. запланована зустріч у нотаріуса для оформлення правочинів купівлі-продажу обумовлених раніше квартир, а з 09 березня 2024 року зв`язок з ОСОБА_9 перервався. 
Саме з цього моменту позивачка повністю усвідомила, що причиною відсутності зв`язку з відповідачкою з березня 2022 року була не війна в Україні, а небажання ОСОБА_2 повертати гроші, здобуті нею обманним шляхом. 
Позивачка зверталась і до правоохоронних органів, але її повідомили, що має місце цивільно-правовий спір і порадили звернутись до суду з відповідним позовом.
Розписки, підписані ОСОБА_2 , лише підтверджують її боргові обов`язки перед ОСОБА_1 , а не завершений правочин купівлі-продажу. Це було обумовлено тим, що на момент підписання розписок (20.10.2021) у ОСОБА_2 завершувались дозволені строки перебування в Україні (31.10.2021) і жоден нотаріус не брався оформляти для неї ніяких документів, у тому числі купівлю-продаж нерухомого майна. Саме тому розписки були складені в даному форматі, підтверджуючи передачу грошей в борг. 
ОСОБА_5 взяла на себе обов`язок виїхати з країни, а потім повторно заїхати в Україну, щоб мати законні підстави для завершення оформлення договорів купівлі-продажу зазначених в розписках квартир. В даному випадку кожна з розписок є документом, що фіксує передачу коштів в якості боргу і не містить умов, характерних для повноцінного договору купівлі-продажу, таких як повна вартість квартири і нотаріальне посвідчення. Все це повністю відповідає ст. 1047 ЦК України, де розписка є підтвердженням боргового зобов`язання, а не продажу майна.
Інші доводи відповіді на відзив зводяться до оцінки особи ОСОБА_2 стороною позивача.
Враховуючи викладене просила позов задовольнити.

01.11.2024, через підсистему «Електронний суд», представником відповідача – адвокатом Погрібною О.А. заявлене клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. 

20.11.2024 позивач ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон.
21.11.2024 ухвалою суду у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

21.11.2024 представником позивача – адвокатом Сазоновою М.О. заявлене клопотання про виклик свідків, яке судом задоволено (протокол п/с/з №3671139 від 21.11.2024)
21.11.2024 представником відповідача – адвокатом Погрібною О.А. у підготовчому засіданні підтримано клопотання, яке подане раніше, про призначення почеркознавчої експертизи. 
21.11.2024 до матеріалів справи долучені оригінали розписок від 20.10.2021.

16.12.2024 у підготовчому судовому засіданні, за участю представника позивача Сазонової М.О., відповідача ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_10 , суду відповідачем ОСОБА_2 надані вільні зразки для експертизи, а також судом  відібрані зразки почерку ОСОБА_2 , які прошиті та долучені до матеріалів справи та занесені до опису справи. (протокол п/с/з № 3792259 від 16.12.2024).
25.03.2025 по справі призначена почеркознавча експертиза, проведення якої доручено, за вибором суду, Полтавському науково-дослідному криміналістичному центру МВС України. 
25.03.2025 судове провадження зупинене на час проведення експертизи. 

20.05.2025 до суду надійшов висновок експерта.
02.06.2025 провадження по справі поновлено. 
13.08.2025 підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до розгляду по суті. 

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові та відповіді на відзив. Просила позов задовольнити.
Представник відповідача – адвокат Андрієнко І.С. у судовому засіданні також підтримала позовні вимоги та додатково пояснила, що наявність у кредитора оригіналів розписок свідчить про те, що ОСОБА_2 свої зобов`язання не виконала, але при цьому заперечує факт підписання розписок спираючись на висновок експерта, який на думку сторони позивача, є недопустим доказом, оскільки не зрозуміло коли і ким були відібрані зразки для експертизи. Зазначила, що отримання коштів відповідачем можуть бути підтверджені показаннями свідків, але свідок ОСОБА_11 знаходиться у зоні бойових дій, а відтак не має можливості дати показання суду, а другий свідок на час розгляду справи помер. Також зазначила, що відповідач на зверталася до суду з позовом про визнання розписок недійсними. Просила суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві та додатково пояснила, що ніяких грошей від позивача не отримувала, розписок не надавала. Надані стороною позивача скріншоти листування у «Вайбері» датовані 2021 роком є підробленими. 
Представник відповідача – адвокат Погрібна О.А. у судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що між сторонами ніколи не існувало будь-яких договірних відносин, надані позивачем розписки не підписані відповідачем, що підтверджено висновком експерта. Будь-яких інших доказів ОСОБА_1 суду не надала. 

У судовому засіданні, за клопотанням представника позивача, допитана судовий експерт Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України Левченко К.І., яка проводила почеркознавчу експертизу, яка показала суду, що проведена нею експертиза виконана у суворій відповідності до діючого законодавства, з дотриманням усіх методик. Окрім наданих експерту зразків, для проведення експертизи також були використані зразки підпису ОСОБА_2 у розписках про явку у судове засідання, які наявні у матеріалах справи, що відображено у висновку. Перед експертом питання були поставлені лаконічно та чітко. Також показала суду, що у даному випадку виключається те, що ОСОБА_2 могла самостійно викривити свої підписи у розписках, оскільки у будь-якому випадку коли особа намагається викривити свій підпис або почерк, то у викривлених підписах зберігаються первинні ознаки. Підпис від імені ОСОБА_2 , який міститься у наданих експерту для дослідження розписках, виконано з наслідуванням підпису ОСОБА_12 внаслідок попереднього тренування. На питання представника позивача «Чи могла Панкрат підписати документ з навмисною зміною ознак власного підпису та почерку?» експерт відповіла, що ні, не могла, оскільки підпис було виконано без автоматизму ознак підпису Панкрат. Експерт повністю підтвердила свій експертний висновок.

У судовому засіданні 12.12.2025 судом, у порядку ст. 100, 236, 237 ЦПК України, оголошений і досліджений зміст особистого листування за період з 04.03.2024 по 10.03.2024 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у застосунку «Вайбер», яке зберігається на мобільному телефоні Nubia Focus Pro 5g (IMEI НОМЕР_1 ), який належить ОСОБА_1 , та мобільному телефоні SAMSUNG GALAXY S7 ( НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_2 . 

Заслухавши учасників судового розгляду, експерта, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 , які належать їй на підставі договорів купівлі-продажу від 09.04.2020 та 05.02.2020 відповідно, що підтверджено їх оригіналами, які долучені до матеріалів справи та досліджені судом. 
Звертаючись до суду позивач ОСОБА_1 зазначила, що у жовтні 2021 року між нею та ОСОБА_2 була досягнута усна домовленість щодо того, що ОСОБА_2 продає їй, ОСОБА_13 (попереднє прізвище, ім`я – ОСОБА_14 , вказані квартири, а вона у свою чергу передає їй грошові кошти на загальну суму 67 000 доларів США, які є фактично платою за квартири, тобто авансом.
На підтвердження вказаного твердження суду надані оригінали розписок в отриманні грошей від 20.10.2021, які складені у місті Дніпрі.
Так, відповідно до тексту першої розписки від 20.10.2021 (а.с.205 т.1) « ОСОБА_2 , громадянка Білорусі, […], сьогодні 20.10.2021, негайно по скоєнні розписки отримала від – ОСОБА_14 , громадянина України, […], 27 000 доларів США (двадцять сім тисяч доларів США) завдатку за квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа 41,8 кв.м., копії документів додаються. У разі моєї відмови від продажу квартири гроші у розмірі 27 000 доларів США (двадцять сім тисяч доларів США) зобов`язуюсь повернути (також я надаю право на безкоштовне проживання у належній мені на праві власності квартирі). Документи, необхідні для оформлення договору купівлі-продажу зобов`язуюсь підготувати протягом 30 (тридцяти) календарних днів, починаючи з дня отримання грошей. У свою чергу, я, ОСОБА_2 , зобов`язуюсь не продавати, не виставляти і не пропонувати на продаж вищевказане нерухоме майно. Гроші за вищевказаний будинок по розписці отримала від ОСОБА_14 сповна, претензій не маю. Дана розписка написана мною власноруч, добровільно, при свідках. (підпис) ОСОБА_2 Свідки: 1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 […]. Угода укладена добровільно і гроші отримані у моєї присутності: (підпис) ОСОБА_3 . 2. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , […]. Угода укладена добровільно і гроші отримані у моєї присутності: (підпис) ОСОБА_4 .
Відповідно до тексту другої розписки від 20.10.2021 (а.с.206 т.1) « ОСОБА_2 , громадянка Білорусі, […], сьогодні 20.10.2021, негайно по скоєнні розписки отримала від – ОСОБА_14 , громадянина України, […], 40 000 доларів США (сорок тисяч доларів США) завдатку за квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 , загальна площа 70,6 кв.м., копії документів додаються. У разі моєї відмови від продажу квартири гроші у розмірі 40 000 доларів США (сорок тисяч доларів США) зобов`язуюсь повернути (також я надаю право на безкоштовне проживання у належній мені на праві власності квартирі). Документи, необхідні для оформлення договору купівлі-продажу зобов`язуюсь підготувати протягом 30 (тридцяти) календарних днів, починаючи з дня отримання грошей. У свою чергу, я, ОСОБА_2 , зобов`язуюсь не продавати, не виставляти і не пропонувати на продаж вищевказане нерухоме майно. Гроші за вищевказаний будинок по розписці отримала від ОСОБА_14 сповна, претензій не маю. Дана розписка написана мною власноруч, добровільно, при свідках. (підпис) ОСОБА_2 Свідки: 1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 […]. Угода укладена добровільно і гроші отримані у моєї присутності: (підпис) ОСОБА_3 . 2. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , […]. Угода укладена добровільно і гроші отримані у моєї присутності: (підпис) ОСОБА_4 .
З висновку експерта №СЕ-19/117-25/9205-ПЧ від 14.05.2025 судом встановлено, що підпис від імені ОСОБА_2 , що у розписці в отриманні грошей від 20.10.2021, про те, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_14 27 000 доларів США (двадцять сім тисяч доларів США) завдатку за квартиру виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою з наслідуванням її підпису в результаті попереднього тренування; підпис від імені ОСОБА_2 , що у розписці в отриманні грошей від 20.10.2021, про те, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_14 40 000 доларів США (сорок тисяч доларів США) завдатку за квартиру виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою з наслідуванням її підпису в результаті попереднього тренування.
За змістом дослідженого судом в оригіналі в мобільних телефонах, наданих сторонами, особистого листування у застосунку «Вайбер» між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 випливає, що листування між ними розпочалось 04.03.2024 та завершилось 10.03.2024. 

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.
Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).
Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.
Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.
За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
Поняття попереднього договору визначено у ч.1 ст.635 ЦК України. Так, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена – у письмовій формі.
Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу квартири укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Приписами ст.570 ЦК України встановлено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.
Частиною 2 ст.570 ЦК України регламентовано, що якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту.

У цій справі позивач просила стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти за договором авансу (завдатку), який оформлений розписками від 20.10.2021, у розмірі 2 696 649,50 грн (67 000 доларів США за курсом станом на 10.06.2024), а також на підставі ст.625 ЦК України 1 089 226,13 грн інфляційного збільшення, 240 827,21 грн. штрафних санкцій, а всього 4 026 702,84 грн.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України).
Приписами ч. 2 ст.78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У цій справі, обов`язковому доведенню підлягав факт наявності договірних відносин між сторонами, а також порушення прав позивача у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань.

Оцінюючи надані позивачем суду оригінали розписок від 20.10.2021 суд вважає, що вони, у розумінні ст. 79 ЦПК України, є недостовірними доказами, оскільки проведеною у справі почеркознавчою експертизою встановлено, що підпис від імені ОСОБА_2 , що у розписці в отриманні грошей від 20.10.2021, про те, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_14 27 000 доларів США (двадцять сім тисяч доларів США) завдатку за квартиру виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою з наслідуванням її підпису в результаті попереднього тренування; підпис від імені ОСОБА_2 , що у розписці в отриманні грошей від 20.10.2021, про те, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_14 40 000 доларів США (сорок тисяч доларів США) завдатку за квартиру виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою з наслідуванням її підпису в результаті попереднього тренування, а відтак суд відхиляє їх як доказ виникнення між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договірних відносин щодо укладення договору авансу на підтвердження зобов`язання ОСОБА_2 продати належні їй квартири ОСОБА_1 і на забезпечення його виконання.
На виконання ч. 5 ст. 106 ЦПК України у вказаному вище висновку експерта зазначено, що експертиза проведена на підставі ухвали суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. 
Щодо клопотання представника позивача про визнання висновку експерта неналежним доказом у зв`язку з тим, що зразки для експертизи були відібрані невідомо ким і невідомо коли у ОСОБА_2 для дослідження, а також які зразки були відібрані у ОСОБА_2 , суд зазначає, що воно є надуманим та відхиляє його, оскільки у підготовчому судовому засіданні, за участю представника позивача ОСОБА_15 , відповідача ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_10 , суду, відповідачем ОСОБА_2 надані вільні зразки для експертизи, а також судом  відібрані експериментальні зразки почерку ОСОБА_2 , які прошиті та долучені до матеріалів справи та занесені до опису справи. (протокол п/с/з № 3792259 від 16.12.2024). Матеріали цивільної справи, у відповідності до Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказ Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5), скеровані до експертної установи.
Крім того, суд зазначає, що експерт, за клопотанням представника позивача, була допитана у судовому засіданні, та, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, показала суду, що під час проведення експертизи в якості порівняльного матеріалу нею були використано вільні зразки підпису ОСОБА_2 , умовно-вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_2 , а також експериментальні зрази підпису ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах справи.
Таким чином, суд вважає, що висновок почеркознавчої експертизи №СЕ-19/117-25/9205-ПЧ від 14.05.2025 є належним, достовірним та допустимим доказом, у цій справі, а тому приймається судом. 

Щодо дослідженого судом листування між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд зазначає, що воно мало місце в період з 08.03.2024 по 10.03.2024 і його зміст не містить жодного повідомлення про обставини, які є предметом доказування у даній справі, а відтак не має доказового значення у справі. 
Щодо фотографій мобільного телефону з листуванням в період з 08.10.2021 по 02.03.2022 нібито між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які додані до відповіді на відзив, суд їх до уваги не приймає, оскільки ОСОБА_1 не змогла надати суду для огляду оригінал вказаного електронного доказу та пояснити де знаходиться мобільний телефон, який містить вказане листування і фото якого долучені до відповіді на відзив, а сторона відповідача категорично заперечувала існування такого листування та факт знайомства сторін у 2021 році. 
При суд зазначає, що сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.
Тобто, ОСОБА_2 не зобов`язана доводити суду те, що цього листування не було, оскільки саме ОСОБА_1 повинна була довести суду, що це листування мало місце та підтвердити це достовірними та належними доказами, але цього не зробила. 

Щодо допиту свідків суд зазначає, що судом було задоволено клопотання сторони позивача про допит свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які зазначені у розписках, але на час судового розгляду свідок ОСОБА_3 помер, а свідок ОСОБА_4 перебуває у лавах ЗСУ, що унеможливило його допит у судовому засіданні з незалежних від суду причин. 

Враховуючи викладене, позивачем не було доведено обставин, якими вона обґрунтовує порушення своїх прав у цій справі, оскількивона не надала суду жодного належного та достовірного доказу того, що між нею та ОСОБА_2 20.10.2021 було укладено договір авансу, який оформлений розписками, за якими ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 67 000 доларів США авансу за продаж належних їй квартир, а відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. 

Щодо розподілу судових витрат

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. (ч.1 ст.133 ЦПК України)

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. 
Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до п. 1, п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також витрати на залучення свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів тощо.
Відповідач ОСОБА_2 понесла витрати по оплаті рахунку №85/137 від 24.04.2025 за проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 12 301,32 грн, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача, оскільки у задоволенні позову відмовлено.

Приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Представником відповідача у відзиві та у судовому засіданні 22.01.2026, тобто до закінчення судових дебатів, зроблена заява про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. У зв`язку з чим суд вважає за необхідне встановити відповідачу строк у п`ять днів після ухвалення рішення суду для подання суду доказів на підтвердження витрат, які вона сплатила у зв`язку з розглядом справи. 

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 76, 141, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову – відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_6 ) витрати на залучення експерта у розмірі 12 301,32 грн (дванадцять тисяч триста одна грн 32 коп.)

У відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України відповідачу ОСОБА_2 подати протягом п`яти днів після ухвалення рішення докази щодо розміру витрат, які вона сплатила у зв`язку з розглядом справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суддя склала 28.01.2026

Суддя      АНАСТАСІЯ МИХАЛЬЧЕНКО