Справа № 420/18671/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 20987385), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. А. Саєнка, 10, м. Фастів, Київська обл., 08500, код ЄДРПОУ 22933548), про визнання протиправним рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за участю третіх осіб: товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський дослідно-експериментальний завод» (провулок Газовий, 8, м. Одеса, 65003, код ЄДРПОУ 01350015), приватного акціонерного товариства «ОДЕСЦИВІЛЬПРОЕКТ» (вул. Грецька, 44, м. Одеса, 65026, код ЄДРПОУ 02497944), у якій позивач просить суд:
скасувати рішення № 156050027459 від 09.04.2025 р. стосовно відмови у призначенні пенсії;
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови зарахувати стаж роботи ОСОБА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , а саме: з 08.09.1980 р. по 01.07.1981 р. на Заводі "ОДЕСЬКИЙ ДОСЛІДНО ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИЙ ЗАВОД ОБЛАДНАННЯ" (ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ОДЕСЬКИЙ ДОСЛІДНОЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИЙ ЗАВОД", ідентифікаційний код юридичної особи 01350015) та з 10.11.1986 р. по 31.12.1997 р. безперервно в ОДЕСЬКІЙ ФІЛІЇ «ГІПРОГРАДА»/ПРОЕКТНОМУ ІНСТИТУТІ «ОДЕСГРАЖДАНПРОЕКТ» / ВІДКРИТОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ОДЕСЦИВІЛЬПРОЕКТ», ідентифікаційний код
юридичної особи 02497944 до трудового/страхового стажу;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області:
визнати і зарахувати до страхового стажу ОСОБА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 періоди роботи на посадах вказаних в записах трудової книжки НОМЕР_2 від 15 вересня 1980 під номерами 1,2, 13-19, а саме: - з 08.09.1980 р. по 01.07.1981 р. - "ОДЕСЬКИЙ ДОСЛІДНО ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИЙ ЗАВОД ОБЛАДНАННЯ" (ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ОДЕСЬКИЙ ДОСЛІДНО-ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИЙ ЗАВОД", ідентифікаційний код юридичної особи 01350015); - з 10.11.1986 р. по 31.12.1997 р. безперервно в ОДЕСЬКІЙ ФІЛІЇ «ГІПРОГРАДА»/ ПРОЕКТНОМУ ІНСТИТУТІ «ОДЕСГРАЖДАНПРОЕКТ»/ВІДКРИТОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ОДЕСЦИВІЛЬПРОЕКТ», ідентифікаційний код юридичної особи 02497944;
призначити ОСОБА_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , пенсію за віком з урахуванням особових заслуг з часу виникнення такого права, а саме з 01.04.2025 року та в подальшому. 
Ухвалою суду від 17.06.2025 року позовну заяву залишено без руху, а позивачу надано десятиденний строк на усунення недоліків.
20.06.2025 року до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій було виключено третіх осіб з учасників справи та прохальна частина викладена у наступній редакції:
визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 156050027459 від 09.04.2025 р.; 
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області: 
визнати і зарахувати до трудового/страхового стажу ОСОБА_4 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 періоди роботи вказані в записах трудової книжки серія НОМЕР_2 від 15.09.1980 р. під порядковими номерами 1,2, 13-29, а саме: - з 08.09.1980 р. по 01.07.1981 р. - "ОДЕСЬКИЙ ДОСЛІДНО ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИЙ ЗАВОД ОБЛАДНАННЯ"; - з 10.11.1986 р. по 29.11.2002 р. - ОДЕСЬКА ФІЛІЯ "ГІПРОГРАДА" / ПРОЕКТНИЙ ІНСТИТУТ "ОДЕСГРАЖДАНПРОЕКТ" / ВІДКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ОДЕСЦИВІЛЬПРОЕКТ"; 
призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 квітня 1963 р.н. р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , пенсію за віком з урахуванням особових заслуг з часу виникнення такого права, а саме з 01.04.2025 року та в подальшому.
З огляду на викладене, недоліки адміністративного позову усунуто у повному обсязі.
Ухвалою суду від 14.07.2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Цією ж ухвалою суду від 14.07.2025 року витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчені копії документів, з якими ОСОБА_1 звернулась за призначенням пенсії.
В обґрунтування позовних вимог у позовній заяві, що по досягненню 60-ти років позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення пенсії за віком, за результатами розгляду якої Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області прийняло Рішення від 09.04.2025 №156050027459 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідно до вказаного рішення, до страхового стажу не зараховано періоди за записами трудової книжки, оскільки відсутній рік заповнення трудової книжки. При цьому зарахований страховий стаж позивача становить 20 років 4 місяці 12 днів з необхідних 30 років.
На думку позивача, прийняте відповідачем рішення про відмову у призначенні пенсії є протиправним. Позивач вважає, що його трудова книжка містить належні записи про дату прийому, звільнення, печатки і посилання на відповідні накази тощо, та вказує, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
З підстав викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом.
28.07.205 року до суду, на виконання ухвали суду від 14.07.2025 року, надійшли витребувані судом документи.
29.07.2025 року до суду надійшов відзив Головного управління ПФУ в Одеській області, відповідно до якого відповідач не погоджується із заявленими вимогами, посилаючись на Порядок №637, відповідно до якого у тих випадках, коли в трудовій книжці містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Враховуючи, що Позивачем не було надано до Головного управління відповідних документів на підтвердження трудового стажу, на переконання відповідача, рішення Головного управління про відмову у зарахуванні спірного періоду до страхового стажу є правомірним.
Також у відзиві відповідач зауважив, що спірне рішення про відмову у призначенні пенсії було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області за принципом екстериторіальності, а тому позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування такого рішення заявлені до неналежного відповідача.
05.08.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог з підстав викладених у позовній заяві.
05.08.2025 року представником позивача було подано заяву про заміну неналежного відповідача, у прохальній частині якої сторона позивача просить включити до складу відповідачів по справі № 420/18671/25 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області та розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також заяву про уточнення позовних вимог.
Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог, прохальна частина позовної заяви викладена наступним чином:
визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області № 156050027459 від 09.04.2025 р.
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області:
визнати і зарахувати до трудового/страхового стажу ОСОБА_4 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 періоди роботи вказані в записах трудової книжки серія НОМЕР_2 від 15.09.1980 р. під порядковими номерами 1,2, 13-29, а саме:
- з 08.09.1980 р. по 01.07.1981 р. - "ОДЕСЬКИЙ ДОСЛІДНО ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИЙ ЗАВОД ОБЛАДНАННЯ";
- з 10.11.1986 р. по 29.11.2002 р. - ОДЕСЬКА ФІЛІЯ "ГІПРОГРАДА" / ПРОЕКТНИЙ ІНСТИТУТ "ОДЕСГРАЖДАНПРОЕКТ" / ВІДКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ОДЕСЦИВІЛЬПРОЕКТ";
призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 квітня 1963 р.н. р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , пенсію за віком з урахуванням особових заслуг з часу виникнення такого права, а саме з 01.04.2025 року та в подальшому.
Ухвалою суду від 15.09.2025 року прийнято до провадження заяву позивача про уточнення позовних вимог (вхід. №ЕС/79839/25 від 05.08.2025 року), залучено до участі у справі №420/18671/25 в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області та відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Роз`яснено сторонам, що у відповідності до ч. 6 ст. 48 КАС України після залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку.
15.10.2025 року до суду від Головного управління ПФУ у Київській області надійшов відзив, доводи якого аналогічні доводам відзиву на адміністративний позов Головного управління ПФУ в Одеській області 
17.10.2025 року представником позивача до суду подано відповідь на відзив Головного управління ПФУ у Київській області, твердження якої ідентичні твердженням позовної заяви та відповіді на відзив, що надійшла 05.08.2025 року.
07.11.2025 року до суду від представника позивача надійшла заява про залучення до матеріалів справи відповіді Управління державної реєстрації Юридичного департаменту ОМР на адвокатський запит від 30.10.2025 р. про надання копій з реєстраційних справ на: ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ОДЕСЦИВІЛЬПРОЕКТ" (ПРАТ "ОДЕСЦИВІЛЬПРОЕКТ") (Ідентифікаційний код юридичної особи 02497944); ВІДКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ОПЕКС" (ВАТ "ОПЕКС") (Ідентифікаційний код юридичної особи 00238227), щодо надання належним чином завірених копій довідок з архівів, які були подані для проведення державної реєстрації припинення вказаних у запиті юридичних осіб.
Інші заяви по суті справи та клопотання до суду не надходили.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по досягненню нею 60 років, звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою від 01.04.2025 року про призначення пенсії за віком.
За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто ГУ ПФУ у Київській області, за результатом опрацювання якої, прийнято рішення № 156050027459 від 09.04.2025 року про відмову в призначенні пенсії. Підставою для відмови визначено відсутність необхідного страхового стажу позивача для призначення пенсії. Так, в оскаржуваному рішенні зазначено:
«Необхідний страховий стаж, відповідно до статті 26 Закону України «про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 30 років.
Страховий стаж особи становить 20 років 4 місяці 12 днів.
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди: 
- за записами трудової книжки, оскільки відсутній рік заповнення трудової книжки.
Стаж зарахований за наявними відомостями в системі персоніфікованого обліку.».
Не погодившись з відмовою у зарахуванні періодів роботи відповідно до трудової книжки серія НОМЕР_2 від 15.09.1980 р. до страхового стажу при призначенні пенсії та відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637, Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці та заробітної плати від 20.06.1974 року № 162 у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 року № 252 зі змінами від 19.10.1990 року №412, Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 за № 58, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110.
Згідно з ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року (надалі - Закон № 1058-IV), відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;
з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;
починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно;
55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;
56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;
56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;
57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;
57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;
58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;
58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;
59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;
59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;
60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
Відповідно до пп. 1.7, 1.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року (надалі - Порядок № 22-1), звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія). Якщо документи будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата реєстрації заяви на вебпорталі або засобами Порталу Дія.
Якщо наявних документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).
Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 (далі - Положення № 28-2) (зі змінами) управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління є територіальними органами Пенсійного фонду України. 
Відповідно до частини першої статті 58 Закону № 1058 Пенсійний фонд України є органом який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсію та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання пов`язані з веденням обліку пенсійних активів осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законами України і статутом Пенсійного фонду України. Інструкцією користувача реалізації механізму розподілу та опрацювань звернень за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів від 21 грудня 2020 року внесено зміни в програмне забезпечення підсистеми призначення та виплати пенсії на базі електронної пенсійної справи в частині централізації призначення пенсії Пенсійним фондом України впроваджено новий механізм розподілу та опрацювання звернень щодо призначення/перерахунку пенсій за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів.
Пунктом 1.1. Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі – орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі – сервісний центр).
Відповідно до п. 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Судом встановлено, що заява позивачки про призначення пенсії від 01.04.2025 року була розглянута за принципом екстериторіальності.
Так, 01.04.2025 року (по досягненню 60 років) позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії, проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду у Київській області № 156050027459 від 09.04.2025 року відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком. Приймаючи рішення про відмову у призначенні пенсії, відповідач посилається на те, що особа не має необхідного страхового стажу, визначеного п.1 ст. 26 Закону № 1058-IV, для призначення їй пенсії.
Позивачу не зараховано до страхового стажу періоди роботи за записами трудової книжки, оскільки відсутній рік заповнення трудової книжки.
Отже, стаж 20 років 4 місяці 12 днів зарахований за наявними відомостями в системі персоніфікованого обліку.
Щодо підстав незарахування пенсійним органом вищезазначених періодів роботи до страхового стажу позивача суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно з ч. 2 вказаної статті Закону, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).
Згідно статті статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана - на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.
Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).
Відповідно до п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Станом на час внесення записів щодо спірних періодів роботи позивача загальний порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях затвердженою постановою Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974 (далі - Інструкція № 162, яка діяла станом на дату заповнення трудової книжки вперше).
Згідно п.п. 1.1. Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом трудової діяльності робітників та службовців.
Відповідно до пункту 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу.
Згідно пункту 2.3 Інструкції № 162, всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні – в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються охайно, ручкою кульковою або пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів. 
З кожним записом, що вноситься на підставі наказу (розпорядження) у трудову книжку (вкладиш) про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу та звільнення, адміністрація зобов`язана ознайомити власника цієї книжки (вкладиша) під розписку в особистій картці (типова міжвідомча форма N Т -2, затверджена ЦСУ СРСР), в якій має бути повторено точний запис із трудової книжки (вкладиша) (п.2.4. Інструкції №162).
У разі виявлення неправильного чи неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. виправлення проводиться адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові у цьому необхідну допомогу (п.2.5. Інструкції №162).
Якщо підприємства, що внесли неправильний або неточний запис, ліквідовані, виправлення здійснюються правонаступником, а за його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковано ліквідоване підприємство.(п.2.7. Інструкції №162).
Відповідно до підрозділу б) “Занесення відомостей про правцівника” пунктів 2.10-2.12 Інструкції №162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. 
Освіта – середня, середня спеціальна та вища – вказується лише на підставі документів (атестата, посвідчення, диплома).
Запис про незакінчену середню або незакінчену вищу освіту також може бути здійснений лише на підставі відповідних документів (студентського квитка, залікової книжки, довідки навчального закладу тощо).
Професія чи спеціальність записується у трудовій книжці на підставі документа про освіту або іншого належно оформленого документа.
Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. 
Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. 
Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.
Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рисою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище чи ім`я, по батькові, дата народження та записуються нові дані.
Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинки та засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
У такому ж порядку за необхідності вносяться зміни до відомостей про освіту, професію, спеціальність.
За приписами підрозділу в) “Занесення відомостей про роботу” пункту 2.13 у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовка пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 вказується дата прийому на роботу. У графі 3 пишеться: "Прийнято або призначено в такий цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво" із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади та присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, виробляються: для робітників - відповідно до найменувань професій, зазначених у Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт та професій робітників; для службовців - відповідно до найменувань посад, зазначених у Єдиній номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розкладу. Зміни та доповнення, внесені в установленому порядку до зазначеного довідника, а також до Єдиної номенклатури посад службовців або штатного розкладу, доводяться до відома робітників та службовців, після чого до їх трудових книжок на підставі наказу (розпорядження) адміністрації вносяться відповідні зміни та доповнення. Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому самому підприємстві оформляється в такому ж порядку, як і прийом на роботу.
Згідно пункту 2.26. Інструкції №162 запис про звільнення в трудовій книжці працівника виконується з дотриманням наступних правил: в графі 1 проставляється порядковий номер запису; в графі 2 - дата звільнення; в графі 3 - причина звільнення; в графе 4 вказується, на підставі чого внесений запис, - наказ (розпорядження), його дата та номер. Днем звільнення вважається останній день роботи. 
Суд зазначає, що наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 за № 58, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110, затверджена Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників (надалі - Інструкція №58), з прийняттям якої Інструкція №162 не застосовується.
Слід зазначити, що відповідно до пункту 1.2 Інструкції № 58 трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають. (Постановою від 27.04.1993 №301 Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» затверджено зразок бланку трудової книжки). Отже законодавством продовжено використання бланку попереднього зразка та Інструкцією №58 припинено застосування Інструкції 162.
При цьому, суд звертає увагу, що в Інструкції №58 закріплені аналогічні вимоги, що були викладені у попередній Інструкції №162.
Аналіз наведених норм права доводить, що саме на роботодавця покладено обов`язок заповнення трудової книжки робітника, а тому позивач не може нести відповідальність за невиконання роботодавцем покладених на нього обов`язків.
Суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Вищевказана правова позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 04.07.2023 року по справі №580/4012/19.
За ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, на думку суду, на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Посилання на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємств не може бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Судом встановлено, що усі розділи титульної сторінки трудової книжки позивачки серії НОМЕР_3 є заповненими у відповідності до Інструкції №162, окрім зазначення року її заповнення, який відсутній. Усі інші дані щодо працівника, а також підпис відповідальної особи, а також печатка підприємства, містяться на титульній сторінці трудової книжки позивачки. При цьому, суд зауважує, що підпис відповідальної особи, що вносила записи №1-2 у трудовій книжці позивачки, відповідає підпису особи зазначеному на титульному листі, тобто особи, що почала заповнювати трудову книжку.
Враховуючи наведені нормі законодавства, правову позицію Верховного Суду, а також наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що відсутність року заповнення трудової книжки не може бути підставою відмови особі у зарахуванні усіх періодів роботи, зазначених у ній, до страхового стажу, а також відмови у призначенні пенсії з підставі недостатності такого стажу.
З огляду на те, що підставою прийняття оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії слугувало не зарахування періодів роботи відповідно до трудової книжки серія НОМЕР_3 до страхового стажу, що визнано судом необгрунтованим, суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 09.04.2025 року № 156050027459 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком також підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про зарахування стажу та призначення пенсії суд зазначає наступне.
Відповідно до положень статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З наведеної норми адміністративного процесуального законодавства слідує, що захисту в адміністративному суді підлягають саме порушені суб`єктом владних повноважень права та інтереси особи, яка звернулась із адміністративним позовом.
Позивачка просить зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи вказані в записах трудової книжки серія НОМЕР_2 від 15.09.1980 р. під порядковими номерами 1,2, 13-29, а саме: з 08.09.1980 р. по 01.07.1981 р. - "ОДЕСЬКИЙ ДОСЛІДНО ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИЙ ЗАВОД ОБЛАДНАННЯ"; з 10.11.1986 р. по 29.11.2002 р. - ОДЕСЬКА ФІЛІЯ "ГІПРОГРАДА" / ПРОЕКТНИЙ ІНСТИТУТ "ОДЕСГРАЖДАНПРОЕКТ" / ВІДКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ОДЕСЦИВІЛЬПРОЕКТ".
На переконання суду, відсутність у рішенні УПФУ висновків про відмову у зарахуванні до страхового стажу певного (конкретного) періоду робіт, позбавляє адміністративний суд процесуальної можливості надати таким висновкам суб`єкта владних повноважень правової оцінки як і достеменно вказати на порушення цим суб`єктом прав позивачки на момент звернення з цим адміністративним позовом.
Враховуючи те, що у спірному рішенні відсутня оцінка пенсійного органу щодо зарахування періодів роботи з 08.09.1980 р. по 01.07.1981 р. та 10.11.1986 р. по 29.11.2002 р. до страхового стажу позивача, з огляду на те, що підтверджуючи наявність страхового стажу позивачем до суду булим надані довідки, лист тощо, які у тому числі не було подано разом із заявою про призначення пенсії від 01.04.2025 року, суд вважає передчасними позовні вимоги щодо зарахування до страхового стажу позивачки періодів роботи, вказаних в записах трудової книжки серія НОМЕР_2 від 15.09.1980 р. під порядковими номерами 1,2, 13-29, а саме: з 08.09.1980 р. по 01.07.1981 р. - "ОДЕСЬКИЙ ДОСЛІДНО ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНИЙ ЗАВОД ОБЛАДНАННЯ"; з 10.11.1986 р. по 29.11.2002 р. - ОДЕСЬКА ФІЛІЯ "ГІПРОГРАДА"/ПРОЕКТНИЙ ІНСТИТУТ "ОДЕСГРАЖДАНПРОЕКТ"/ВІДКРИТЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ОДЕСЦИВІЛЬПРОЕКТ".

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону.
Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії
Частиною 4 ст. 245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Таким чином, враховуючи висновки суду про необґрунтованість та протиправність оспорюваного рішення, формальність відмови у зарахуванні всіх періодів роботи відповідно до трудової книжки позивачки, а також віднесення законодавцем обрахунку страхового стажу до повноважень пенсійного органу, суд вважає що належним та ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.04.2025 про призначення пенсії, з урахуванням правових висновків, наданих судом у рішенні.
Висновки про те, що дії зобов`язального характеру щодо розгляду питання про призначення пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачу пенсії, узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 07.05.2024 у справі №460/38580/22, від 24.05.2024 у справі №460/17257/23.
У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах “Проніна проти України” (пункт 23) і “Серявін та інші проти України” (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Бендерський проти України” від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.
Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Позивачем за звернення до суду з даним адміністративним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн.
У зв`язку із задоволенням основної позовної вимоги суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн., де 968,96 грн. ставка судового збору за звернення до суду з позовною вимогою немайнового характеру із застосуванням коефіцієнту пониження 0,8 відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, код ЄДРПОУ 20987385), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. А. Саєнка, 10, м. Фастів, Київська обл., 08500, код ЄДРПОУ 22933548), про визнання протиправним рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 09.04.2025 № 156050027459.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.04.2025 про призначення пенсії, з урахуванням правових висновків, наданих судом у рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. А. Саєнка, 10, м. Фастів, Київська обл., 08500, код ЄДРПОУ 22933548) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. та 96 коп.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.
Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук