Справа № 697/63/26 
Провадження № 1-кп/697/102/2026 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.01.2026 м. Канів
Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінального проступку у кримінальному провадженні №1 2026 25 534 0000001 від 01.01.2026 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Канів, Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, учасника бойових дій, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, до категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не відноситься, являється, особою, яка має 2 групу інвалідності, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,-
у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_3 в середині травня 2025 року, точний час та дата не встановлено, у ОСОБА_3 , виник прямий умисел, направлений на пособництво у підробленні посвідчення водія транспортного засобу, з метою подальшого його використання. 
Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_3 у вищевказаний період часу, вступив у злочинну змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою та домовився з нею про повне виготовлення на своє ім`я підробленого бланку посвідчення водія транспортного засобу категорії «В» за грошову винагороду. З цією метою, ОСОБА_3 виконуючи роль пособника в підробленні вказаного документу, за допомогою належного йому мобільного телефону та мережі Інтернет відправив невстановленій дізнанням особі засобі для вчинення кримінального правопорушення, а саме: копію паспорту громадянина України зі своїми персональними даними та власну фотокартку, які були використані під час виготовлення завідомо підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 24.05.2025 ТСЦ 8041.
У подальшому, в кінці травня 2025 року (більш точної дати не встановлено), ОСОБА_3 , перебуваючи в м. Каневі Черкаського району Черкаської області, у приміщенні відділення №1 ТОВ «Нова Пошта», розташованому по вул. Енергетиків, 82, отримав підроблене посвідчення водія НОМЕР_1 на власне ім`я, сплативши за виготовлення вказаного підробленого офіційного документа грошові кошти в сумі 10700 гривень, після чого, розуміючи, що вказане посвідчення водія є підробленим, мав намір використовувати його для уникнення відповідальності за ст. 126 КУпАП тобто керування особою транспортним засобом без відповідних документів на право керування таким транспортним засобом.
Крім того, ОСОБА_3 , 26.12.2025, близько 14 год 20 хв, керуючи автомобілем марки Mitsubishi Lancer н.з. НОМЕР_2 , будучи учасником дорожнього руху, перебуваючи по вул. Успенська в м. Канева Черкаського району Черкаської області, порушив правила дорожнього руху ст. 124 КУпАП, чим вчинив дорожньо-транспортну пригоду, достовірно знаючи, що придбане ним раніше посвідчення водія серії НОМЕР_1 є підробленим, розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, діючи умисно, з метою уникнення встановленої законом відповідальності за керування особою транспортним засобом без відповідних документів на право керування таким транспортним засобом, на вимогу працівника поліції, пред`явив для перевірки завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке згідно з висновком експертизи технічного дослідження документів №СЕ-19/124-26/15-ДД від 07.01.2025 не відповідає бланкам посвідчень водія, які знаходяться в офіційному обігу України, та тим самим використав завідомо підроблений офіційний документ.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки, передбачені за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України – пособництво у підробленні іншого офіційного документа, який видається установою і який надає права, з метою власного використання та за ч. 4 ст. 358 КК України – використання завідомо підробленого документу.
Формулювання статті (частин статті) КК, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
Частиною 5 ст. 27 КК України, передбачено, що пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками, а також особа, яка заздалегідь обіцяла переховати особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, знаряддя чи засоби вчинення кримінального правопорушення, сліди кримінального правопорушення чи предмети, здобуті кримінально протиправним шляхом, придбати чи збути такі предмети або іншим чином сприяти приховуванню кримінального правопорушення.
Частина 1 ст. 358 КК України – підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут: караються штрафом до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.
Частина 4 статті 358 КК України – використання завідомо підробленого документа: карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин
Частиною 2 ст. 12 КК України встановлено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Отже, враховуючи, що санкцією ч. 1 ст. 358 КК України передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк, санкцією ч. 4 ст. 358 КК України передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк, то кримінальні правопорушення за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК є кримінальними проступками.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
В обвинувальному акті прокурором в порядку ч. 1 ст. 302 КПК України зазначене клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акта додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 , яка складена в присутності захисника ОСОБА_4 , в якій обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, якою він погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 382 КПК України, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок. А відповідно до другого речення ч. 2 ст. 382 КПК, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють встановлені під час дізнання обставини і згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження), про що свідчать відповідне письмове клопотання та заява, суд, вивчивши обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 та додані до нього матеріали, які містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази, оцінені судом відповідно до ст.94 КПК України, дійшов висновку про відсутність необхідності призначати розгляд у судовому засіданні обвинувального акта, викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, та про наявність підстав для ухвалення вироку відносно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження).
Оцінені судом додані до обвинувального акта матеріали також дають підстави для висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , про винуватість останнього в його вчиненні, про наявність фактичних підстав для визнання ним винуватості та про відповідність встановлених органом досудового розслідування обставин наявним матеріалам досудового розслідування та формулюванню обвинувачення, визнаного судом доведеним. 
Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки, передбачені за:
- ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа; 
-ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, тобто пособництво у підробленні іншого офіційного документа, який видається установою і який надає права, з метою власного використання.
Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття.
До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.
Мотиви призначення покарання
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу обвинуваченого, тяжкість скоєних кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення за ч. 4 ст. 358, ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України відносяться до кримінальних проступків.
Обвинувачений вину визнав повністю, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, являється учасником бойових дій, відноситься до категорії осіб, які мають ІІ групу інвалідності, в силу ст. 89 КК УКраїни раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, до лікаря-нарколога не звертався.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.
Згідно з приписами ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.
Враховуючи викладене вище, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є умисними, закінченими кримінальними проступками, обставини вчинення кримінальних проступків, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що йому необхідно призначити покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу.
Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України.
Суд вважає, що саме ця міра покарання з урахуванням обставин даного кримінального провадження буде достатньою для його виправлення та перевиховання і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та надасть можливість останньому довести розуміння своїх протиправних дій та своє виправлення.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувалися і обранню не підлягають.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судових експертиз.
Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.
Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.
З цих підстав та керуючись статтями 100, 124, 368, 370-371, 373-376, 381,382 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 1 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 5 ст. 27, ч. 1ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок);
- за ч. 4 ст. 358 у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок).
Запобіжний захід ОСОБА_3 – не обирати.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судової технічної експертизи документів №СЕ-19/124-26/15-ДД у розмірі 2228,50 грн. (дві тисячі двісті двадцять вісім гривень 50 копійок).
Речові докази у кримінальному провадженні:
- посвідчення водія НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_3 , яке згідно висновку технічної експертизи документів № СЕ-19/124-26/15-ДД від 07.01.2026 не відповідають бланкам посвідчень водія, які перебувають в офіційному обігу, яке передане до кімнати зберігання речових доказів відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області – знищити;
- DVD-R диск, де наявні відеозаписи з боді-камери DSJ-0000000_000001 за 26.12.2025 – залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження № 12026255340000001.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.
На підставі ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження. 

Головуючий ОСОБА_1