Справа № 592/17272/25
Провадження № 1-кп/592/282/26 

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2026 року           м.Суми
Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув у закритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми кримінальне провадження № 12023200000000380, відомості за яким 23.11.2023 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який навчається на 2 -му курсі державного навчального закладу “Сумське вище професійне училище будівництва та автотранспорту” , який має неповну середню освіту, неодруженого, громадянина України, українця, раніше не судимого, допризовника, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого: ОСОБА_3 ,
законної представниці обвинуваченого: ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого: адвоката ОСОБА_6 ,
психолога: ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И В :

22.11.2023 близько 19:45 ОСОБА_3 із ОСОБА_8 , та іншими особами, матеріали відносно яких були виділені в окреме кримінальне провадження, слідували по вул. Берестовській в м. Суми, з метою морально принизити особу без постійного місця проживання, проявити свою зневагу та зверхність до встановлених норм та правил поведінки в суспільстві, пов`язані з неповагою до особи та людської гідності, діючи з особливою зухвалістю, де проходячи повз гуртожиток, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , почали голосно кричати під вікнами даного гуртожитку, порушуючи громадський спокій та порядок із мотивів явної неповаги до суспільства. В цей час у даному гуртожитку знаходились ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які вийшли із будівлі даного гуртожитку та зробили зауваження ОСОБА_3 із ОСОБА_8 та іншими особами, на що ті відреагували негативно та розпочався словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_8 , використовуючи словесну перепалку, як привід до заподіяння тілесних ушкоджень, грубо порушуючи громадських порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразились в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки ат моральності, демонструючи байдуже та зневажливе ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків і бажаючи настання таких наслідків, з особливою зухвалістю, почав наносити удар рукою в область обличчя потерпілого ОСОБА_9 , однак даний удар потерпілий заблокував. В подальшому ОСОБА_8 наніс ще один удар рукою в область обличчя ОСОБА_9 . Водночас ОСОБА_3 наніс два удари правою та лівою рукою по черзі в область обличчя ОСОБА_11 . Після чого, діючи групою осіб разом із іншими особами, матеріали відносно яких були виділені в окреме провадження, нанесли серію ударів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , тим самим заподіяли їм наступні легкі тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1607 ОСОБА_9 були заподіяні наступні легкі тілесні ушкодження: субкон`юктивальний крововилив правого ока. В ділянці правого ока верхньої повіки синець, розміром 3,1 x 2,4 см. В ділянці крила носа справа синець, розміром 3,4 x 2,5 см. На слизистій поверхні верхньої губи поверхневі рани, розмірами 3,4 x 2,3; 1,8 x 0,9 см. В ділянці верхньої губи по червоній каймі синець, розміром 3,1 х 2,2 см. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1609 ОСОБА_11 були заподіяні наступні легкі тілесні ушкодження: субкон`юктивальний крововилив лівого ока. В ділянці лівого ока верхньої та нижньої повіки синці, розмірами 3,5 x 2,7 см; 3,1 x 2,4 см. На слизистій поверхні верхньої губи поверхневі рани, розмірами 3,1 x 2,0; 2,8 x 1,9 см. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1608 ОСОБА_10 були заподіяні наступні легкі тілесні ушкодження: субкон`юктивальний крововилив правого ока. В ділянці правого ока верхньої та нижньої повіки синці, розмірами 3,0 x 2,3 см; 2,1 x 1,8 см. В ділянці верхньої губи по червоній каймі справа синець, розміром 3,6 x 2,5. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1726 ОСОБА_12 були заподіяні наступні легкі тілесні ушкодження: рана передньої поверхні правого стегна. Таким чином, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 обвинувачуються у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганстві) , вчиненому групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а саме: хуліганства, вчиненого групою осіб.
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.11.2025 у справі № 592/17272/25, провадження № 1-кп/592/1124/25 було зупинено судове провадження з розгляду кримінального провадження № 2023200000000380, відомості за якими 23.11.2023 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у зв`язку із призовом для проходження військової служби під час мобілізації до його звільнення з військової служби. Судове провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, було ухвалено продовжити. Ухвала оскарженню не підлягає. Ухвала набрала законної сили 19.11.2025 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/131918596) (а. п. 47) .
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, визнав повністю та пояснив суду про те, що у вчиненому він щиро кається. Також обвинувачений ОСОБА_3 пояснив суду про те, що 22.11.2023 він дійсно вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене групою осіб. Він просив суд суворо його не карати та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, його вина у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, повністю підтверджується сукупністю доказів, які є наявними в кримінальному провадженні, а обвинувачення визнається судом доведеним в законному порядку.
Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти скороченого судового розгляду, відтак, у суворій відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення скороченого судового розгляду. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.
Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи “Відносно спрощеного кримінального правосуддя” та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Зіставивши ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, і встановлені судом ознаки злочинного діяння, вчиненого ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про те, що вони відповідають один одному. Таким чином, суд визнає доведеним обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а, отже, його злочинні дії необхідно кваліфікувати як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене групою осіб.
При цьому суд керувався принципом “поза розумним сумнівом” , зміст якого сформульований в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі “Кобець проти України” . Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/974_320#Text) .
Згідно ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 , згідно ч. 6 ст. 12 КК України, відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, відноситься до категорії нетяжких злочинів.
Крім того, суд бере до уваги положення абз. 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України “Про практику призначення судами кримінального покарання” № 7 від 24.10.2003 (із змінами, внесеними згідно з постановами Верховного Суду № 18 від 10.12.2004, № 8 від 12.06.2009, № 11 від 06.11.2009) , згідно якому, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень) , склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку) , його матеріальний стан, тощо (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v0007700-03#Text) .
Як особа обвинувачений ОСОБА_3 характеризується наступним чином.
Є особою молодого віку (а. п. 1, 82) .
Має постійне місце реєстрації проживання та постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а. п. 1, 82) .
Перебуває на військовому обліку призовників в Сумському міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (а. п. 76) .
Раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягався (а. п. 1, 77, 78) .
Згідно довідці комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради “Обласна дитяча клінічна лікарня” № 01-16/3/662 від 03.09.2025 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ознак психічного розладу не виявляє, звернення з приводу надання психіатричної допомоги в закладі відсутні (а. п. 79) .
Згідно довідці комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради “Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань” № 01-17/01/1971 від 21.08.2025 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , під медичним наглядом у лікарів-наркологів комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради “Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань” не перебуває (а. п. 80) .
Задовільно характеризується за місце навчання (а. п. 81) .
Згідно ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в ч. 1 цієї статті.
Крім того, суд бере до уваги положення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України “Про практику призначення судами кримінального покарання” № 7 від 24.10.2003 (із змінами, внесеними згідно з постановами Верховного Суду № 18 від 10.12.2004, № 8 від 12.06.2009, № 11 від 06.11.2009) , згідно якому, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v0007700-03#Text) .
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд вважає: - щире каяття; - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; - вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім; - вчинення винною особою кримінального правопорушення вперше; - повне визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення.
Крім того, враховуючи, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, мають бути суворо додержані вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за можливе взяти до уваги наступне.
Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, – щире каяття обґрунтовується тим, що таке каяття є добровільним, тобто таким, що базується на внутрішньому переконанні особи. Щире каяття ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки та характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, висловленні жалю з приводу вчиненого, бажанням виправити ситуацію, що склалася, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності. Визнання вини під тиском зібраних у справі доказів не свідчить про щире каяття винного у вчиненні кримінального правопорушення.
Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, – активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що таке сприяння є добровільним, тобто таким, що базується на внутрішньому переконанні особи. Сприяння розкриттю кримінального правопорушення здійснюється добровільно у будь-якій формі: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів, іншої інформації про свою протиправну діяльність та/або про таку діяльність інших осіб. Таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним та енергійним.
Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, – неповнолітній вік винного у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що неповнолітній вік винного межує з віком малолітнього, що може свідчити про відсутність у винної особи стійких злочинних навичок, і, відповідно, про меншу суспільну небезпеку цієї особи.
Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, – вчинення винною особою кримінального правопорушення вперше при призначенні покарання обґрунтовується тим, що це може свідчити про відсутність у винної особи стійких злочинних навичок, і, відповідно, про меншу суспільну небезпеку цієї особи. Крім того, суд враховує положення абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про практику призначення судами кримінального покарання” № 7 від 24.10.2003 (із змінами, внесеними згідно з Постановами Верховного Суду № 18 від 10.12.2004, № 8 від 12.06.2009, № 11 від 06.11.2009) , згідно якому судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили кримінальне правопорушення.
Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, – повне визнання особою своєї вини у вчиненні злочину обґрунтовується тим, що така особа заслуговує поблажливого ставлення до себе, оскільки вона щиро каючись у вчиненні злочину, викладає всі обставини вчиненого, що сприяє встановленню істини по справі, тобто розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, судом встановлено не було.
Із змісту досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого, складеної 14.01.2026 Сумським міським відділом філії державної установи “Центр пробації” в Сумській області на виконання ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.12.2025, вбачається, що, беручи до уваги зібрану інформацію, яка характеризує особистість обвинуваченого, його історію правопорушень, особистісні характеристики, умови життєдіяльності та розвитку, соціальне оточення, ставлення до правопорушення, орган пробації вважає доцільним застосувати до ОСОБА_3 покарання, не пов`язане із ізоляцією від суспільства (а. п. 70-74) .
Крім того, суд бере до уваги положення абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України “Про практику призначення судами кримінального покарання” № 7 від 24.10.2003 (із змінами, внесеними згідно з постановами Верховного Суду № 18 від 10.12.2004, № 8 від 12.06.2009, № 11 від 06.11.2009) , із змісту якого вбачається, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v0007700-03#Text) .
Згідно ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. На підставах, передбачених у ч. 1 цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення злочину, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Також, суд бере до уваги положення абз. абз. 1-4 п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України “Про практику призначення судами кримінального покарання” № 7 від 24.10.2003 (із змінами, внесеними згідно з Постановами Верховного Суду № 18 від 10.12.2004, № 8 від 12.06.2009, № 11 від 06.11.2009) , із змісту яких вбачається, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за дане кримінальне правопорушення, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній – послатися на ч. 1 ст. 69 КК України. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо. Покарання, призначене судом із застосуванням ст. 69 КК України, не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК України, тобто меншим, ніж один рік позбавлення чи обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту тощо. З підстав, зазначених в ч. 1 ст. 69 КК України, суд може не призначати додаткового покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України як обов`язкове (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/v0007700-03#Text) .
Отже, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, враховуючи наявність п`яти обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, згідно ст. 66 КК України, переслідуючи мету забезпечення пропорційності соціально виправданих цілей покарання, реалізуючи принцип справедливості покарання, беручи до уваги думку прокурора ОСОБА_4 , думку обвинуваченого ОСОБА_3 , думку захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 , думку законної представниці обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_5 , суд дійшов висновку про доцільність, можливість та необхідність при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 остаточного покарання, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінального правопорушення, у виді пробаційного нагляду, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України. Строк пробаційного нагляду суд визначає залежно від тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, з урахуванням наявності п`яти обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України.
Початок строку відбування покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 слід обчислювати з дня його постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації, на підставі ст. 49-2 КВК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не слід обирати.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 24.11.2023 у справі № 591/10985/23, провадження № 1-кс/591/4027/23 на вилучений в ході огляду складний ніж з рукояткою блідо-рожевого кольору, який належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України. Ухвала набрала законної сили 30.11.2023 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/115168767) (а. п. 86) .
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.06.2024 у справі № 591/10631/24, провадження № 1-кс/592/4341/24 на майно, а саме: мобільний телефон марки Motorola з IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 без сім-картки, у силіконовому чохлі, шляхом позбавлення права ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та третіх осібна відчуження, розпорядження та/або користування, слід скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України. Ухвала набрала законної сили 26.06.2024 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/120010090) (а. п. 87) .
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України (а. п. 9, 10, 12-15) .
Що стосується документально підтверджених процесуальних витрат у справі на залучення експерта, згідно довідці № СЕ-19/119-23/17583-ТР від 06.12.2023, пов`язані з проведенням судової трасологічної в сумі 1434,00 грн. , згідно довідці № СЕ-19/111-24/57214-БД від 30.01.2025, пов`язані з проведенням судової молекулярно-генетичної експертизи в сумі 17977,81 грн. , згідно довідці № СЕ-19/111-24/66478-БД від 30.01.2025, пов`язані з проведенням судової молекулярно-генетичної експертизи в сумі 18862,67 грн. , то суд дійшов наступного висновку (а. п. 8, 9, 13, 83-85) .
Із змісту п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України вбачається, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням експертів.
Дана стаття встановлює перелік витрат, які входять до складу процесуальних витрат. Процесуальними витратами є витрати, які здійснюють учасники кримінального провадження (п. 25 ч. 1 ст. 3 КПК України) у зв`язку з їх участю у кримінальному провадженні. Перелік витрат, який міститься в ст. 118 КПК України, є вичерпним. Інші види витрат не належать до складу процесуальних і відповідно не підлягають компенсації (ст. 124 КПК України) .
Згідно ст. 119 КПК України суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого) , за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк. Якщо оплату процесуальних витрат відстрочено або розстрочено до ухвалення судового рішення, витрати розподіляються відповідно до судового рішення. У разі зменшення розміру належних до оплати процесуальних витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково відповідні витрати компенсуються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Питання щодо розподілу і порядку сплати процесуальних витрат вирішується у вироку суду або ухвалою (ч. 1 ст. 126 КПК України) відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України “Про реалізацію окремих положень КПК України” № 1104 від 19.11.2012 року (із змінами) (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/1104-2012-п#Text) .
Разом з тим, за наявності обставин, зазначених в ч. 1 ст. 119 КПК України, суд за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого чи потерпілого має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк. Ця ухвала суду може стосуватися виключно витрат, зазначених в ст. 118 КПК України. Поняття майнового стану, вживане в ч. 1 ст. 119 КПК України, в контексті вирішення питання про зменшення розміру процесуальних витрат або звільнення від їх оплати, відстрочення та розстрочення процесуальних витрат слід тлумачити максимально широко, враховуючи, зокрема, наявність у відповідної особи на утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку, інших непрацездатних родичів чи членів сім`ї, інвалідність особи, розмір пенсії по інвалідності тощо. Також суд при вирішенні питань, зазначених в ст. 119 КПК України, має зважити на сукупний дохід сім`ї, кількість працюючих в ній тощо.
У відповідності до ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. Сторони кримінального провадження, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі мають право оскаржити судове рішення щодо процесуальних витрат, якщо це стосується їхніх інтересів.
Отже, згідно ч. 1 ст. 126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат за допомогою вироку суду або ухвали. Зважаючи на зміст ст. ст. 119, 126 КПК України, можливо дійти висновку про те, що вирішення питань щодо процесуальних витрат може здійснюватися як шляхом постановлення ухвали, якою закінчується кримінальне провадження (наприклад, ухвала щодо застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітніх, які не досягли віку кримінальної відповідальності) , так і в ухвалі, яка виноситься в ході судового розгляду (зокрема, при вирішенні питання про зменшення розміру належних до оплати процесуальних витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково, чи відстрочення або розстрочення сплати процесуальних витрат на визначений строк, в тому числі до ухвалення судового рішення (ст. 119 КПК України) ) . При цьому суд має чітко і конкретно визначити, на кого покладаються ці витрати, в якому розмірі й які саме витрати, порядок їх сплати (якщо їх було відстрочено чи розстрочено) . Якщо ці питання вирішуються під час ухвалення вироку, вони повинні бути викладені в його резолютивній частині (ст. 374 КПК України) .
Із змісту абз. 6 п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України вбачається, що у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема, рішення щодо процесуальних витрат.
Таким чином, враховуючи вкрай скрутний майновий стан обвинуваченої ОСОБА_3 , суд вважає за доцільне звільнити його від оплати процесуальних витрат повністю, а відповідні витрати, а саме: документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експерта, згідно довідці № СЕ-19/119-23/17583-ТР від 06.12.2023, пов`язані з проведенням судової трасологічної в сумі 1434,00 грн. , згідно довідці № СЕ-19/111-24/57214-БД від 30.01.2025, пов`язані з проведенням судової молекулярно-генетичної експертизи в сумі 17977,81 грн. , згідно довідці № СЕ-19/111-24/66478-БД від 30.01.2025, пов`язані з проведенням судової молекулярно-генетичної експертизи в сумі 18862,67 грн. , слід компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Цивільні позови потерпілими: ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 до підозрюваного, обвинуваченого ОСОБА_3 ані під час досудового розслідування, ані до початку розгляду справи по суті пред`явлені не були (а. п. 3) .
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373-376, 615 КПК України; ст. ст. 11, 12, 50-52, 63, 65, 66, 69, 75, 76, 296 КК України, -
У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 296 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді пробаційного нагляду на строк 01 (один) рік.
На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Початок строку відбування покарання у виді пробаційного нагляду ОСОБА_3 обчислювати з дня його постановки на облік уповноваженим органом з питань пробації, на підставі ст. 49-2 КВК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 24.11.2023 у справі № 591/10985/23, провадження № 1-кс/591/4027/23, скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.06.2024 у справі № 591/10631/24, провадження № 1-кс/592/4341/24, скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.
Речові докази, а саме:
- ніж з рукояткою блідо-рожевого кольору, який належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зберігається в камері зберіганні речових доказів Сумького РУП ГУНП в Сумській області, – знищити;
- мобільний телефон марки Motorola з IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 без сім-картки, у силіконовому чохлі, який належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зберігається в камері зберіганні речових доказів Сумького РУП ГУНП в Сумській області, – повернути ОСОБА_3 .
Цивільні позови потерпілими ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 до підозрюваного, обвинуваченого ОСОБА_3 ані під час досудового розслідування, ані до початку розгляду справи по суті пред`явлені не були.
Звільнити ОСОБА_3 від оплати процесуальних витрат повністю, а відповідні витрати, а саме: документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експерта, згідно довідці № СЕ-19/119-23/17583-ТР від 06.12.2023, пов`язані з проведенням судової трасологічної в сумі 1434,00 грн. , згідно довідці № СЕ-19/111-24/57214-БД від 30.01.2025, пов`язані з проведенням судової молекулярно-генетичної експертизи в сумі 17977,81 грн. , згідно довідці № СЕ-19/111-24/66478-БД від 30.01.2025, пов`язані з проведенням судової молекулярно-генетичної експертизи в сумі 18862,67 грн. , компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Ковпаківський районний суд м. Суми, який постановив вирок.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:             ОСОБА_13