Номер провадження: 22-ц/813/3270/26 
Справа № 522/2622/25
Головуючий у першій інстанції Ярема Х. С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого судді Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря Малюти Ю.С.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач - в.о. директора Багатопрофільного медичного центру Одеського національного медичного університету Подуст Олег Анатолійович, ректор Одеського національного медичного університету Запорожан Валерій Миколайович, 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 травня 2025 року у складі судді Ярема Х.С., 
встановив:
2. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог 
У лютому 2025 року, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до в.о. директора Багатопрофільного медичного центру Одеського національного медичного університету Подуста О.А. та ректора Одеського національного медичного університету Запорожана В.М, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд стягнути солідарно з відповідачів 404 000 грн. матеріальної та моральної шкоди, спричинених внаслідок проведення злочинної операції.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.11.2023 судинний хірург лікарні Багатопрофільного медичного центру Одеського національного медичного університету Янко С.В. мав проводити позивачці операцію «Ендовазальну лазерну коагуляцію вен», про яку вони домовилися 21.11.2023, хоча ця операція не була їй потрібна, оскільки коліно боліло у позивача не від хворої вени, а від синовіту колінного суглоба, про що вона довідалась пізніше. ОСОБА_2 обманним шляхом змусив позивача піти на цю операцію. Однак 30.11.2023 позивачу було зроблено взагалі іншу операцію «Комбінована венектамія обох кінцівок» під загальним наркозом, на що вона своєї згоди не давала, а її особистий підпис під письмовою згодою на таку операцію та загальний наркоз зроблені під впливом обману з боку працівників лікарні. Крім того, операція була проведена сином хірурга ОСОБА_2 – ОСОБА_3 , на що позивач теж згоди не надавала. Сам ОСОБА_2 в цей час знаходився в іншій лікарні, де проводив іншу операцію. Позивач вважає, що насправді під час операції під загальним наркозом, на її здорових венах навчалися студенти Одеського національного медичного університету, що призвело до утворення у неї тромбів, хоча варикозна вена, на якій мала бути проведена операція, залишилась не прооперованою. З результатами службового розслідування, що проводилося на підставі її скарги, вона не погоджується, та вважає це розслідування упередженим. Наразі позивач має болі в затромбованих венах, та надалі потребує операції венектомії для видалення створених тромбів. Матеріальна шкода складається з 36 000 грн., які були сплачені за операцію, хоча, операція мала бути безкоштовною; 18 000 грн., витрачені на обстеження вен після операції та на обезболюючі, протитромбові та кроворозріджуючі ліки; 50 000 грн., необхідні для проведення операції венектомії для лікування наслідків проведеної 30.11.2023 операції. Крім того, позивач зазначає, що під час операції з неї знімали, а потім одягали труси, залишивши на них п`ятна йоду та зеленки, що не було необхідним для даної операції, вона також була зґвалтована під час операції тими, хто робив операцію. З приводу незаконних та злочинних дій лікарів та студентів, позивач звернулась до прокуратури (кримінальне провадження №12024163520000133 від 02.03.2024). Однак досудове розслідування не закінчено, так як ректор ОСОБА_4 чинить тиск на слідство та намагається довести позивача до смерті для того, щоб прикрити наслідки злочинної операції. Все це спричиняє позивачу моральну шкоду, яку вона оцінює в 300 000 грн.

Позиція відповідачів в суді першої інстанції
Відповідач - в.о. директора Багатопрофільного медичного центру Одеського національного медичного університету Подуст О.А. проти позову заперечував, посилаючись на те, що Багатопрофільний медичний центр Одеського національного медичного університету є структурним підрозділом цього університету та не є окремою юридичною особою. Позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні №1 БМЦ ОНМедУ з 30.11.2023 по 01.12.2023 з діагнозом - варикозна хвороба лівої та правої нижньої кінцівки. Операція їй була проведена в БМЦ ОНМедУ безкоштовно. Операцію виконував судинний хірург ОСОБА_2 , асистував хірург ОСОБА_3 . Операція була виконана під комбінованою анестезією (внутрішньовенною в комбінації з місцевою). В інформованій добровільній згоді пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення від 30.11.2023 ОСОБА_1 повідомлено про знеболення, яке планується, а саме: інфільтраційна регіонарна анестезія та внутрішньовенна анестезія. Зазначена інформована добровільна згода підписана особисто ОСОБА_1 . Передопераційна підготовка і анестезія виконані відповідно до протоколів МОЗ України, без несподіванок та ускладнень. Під час оперативного втручання проводилась транспозиція нижньої білизни з метою забезпечення асептичних умов в зоні проведення оперативного втручання. З цією ж метою проводилась обробка операційного поля, а саме обох нижніх кінцівок, включаючи пахові ділянки йодовмістним антисептиком для обробки шкіри. Надана позивачу медична допомога відповідає клінічному протоколу, національним рекомендаціям та міжнародним стандартам. З приводу зазначених у позові обставин було проведено службове розслідування. Висновком службового розслідування від 18.12.2023 дії лікарів під час проведення позивачу операції визнано таким, що відповідають протоколам МОЗ України. Окрім того, заочним рішенням суду від 30.01.2025 у справі №522/18381/24 у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 36 000 грн. відмовлено.
Відповідач - ректор Одеського національного медичного університету Запорожан В.М., проти позову також заперечував, посилаючись на те, що з приводу зазначених обставин проводилося службове розслідування. Комісією з проведення службового розслідування випадку надання медичної допомоги пацієнта ОСОБА_1 у хірургічному відділенні № 1 Багатопрофільного медичного центру ОНМедУ встановлено, що згідно з наявною медичною документацією, а саме, медичної картою стаціонарного хворого, протоколом операції, картки анестезіолога та службовими записками лікарів і медичного персоналу, присутнього в операційній залі, операцію виконував судинний хірург ОСОБА_2 , асистував хірург ОСОБА_3 ; в хірургічному відділенні № 1 розроблено і погоджено з проф. ОСОБА_5 , затверджено в.о. директора БМЦ ОНМедУ ОСОБА_6 клінічний протокол діагностики та лікування пацієнтів з варикозним розширенням вен нижніх кінцівок в хірургічних відділеннях БМЦ ОНМедУ; надання медичної допомоги пацієнтці відповідає клінічному протоколу, національним рекомендаціям та міжнародним стандартам; операція виконана під комбінованою анестезією (внутрішньовенною в комбінації з місцевою); в інформованій добровільній згоді пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення Ф № 003-6/о ОСОБА_1 повідомлено про знеболення яке планується, а саме інфільтраційна регіональна анестезія та внутрішньовенна анестезія; інформована добровільна згода на операцію та знеболення була підписана пацієнткою; спинномозкова анестезія згідно з протоколом операції та карткою анестезіолога пацієнтці не проводилась; згідно з рецензією завідуючого відділенням анестезіології та ПІТ ОСОБА_7 передопераційна підготовка і анестезія виконані відповідно до протоколів МОЗ України, без несподіванок та ускладнень; під час проведення знеболювання рівень артеріального тиску, що зафіксовано в медичній карті стаціонарного хворого, був 140/90 мм рт. ст., під час огляду анестезіолога 160/90 мм рт. ст. та після транспортування в палату 130/85 мм рт. ст.; під час оперативного втручання проводилась транспозиція нижньої білизни з метою забезпечення асептичних умов в зоні проведення оперативного втручання; з цією ж метою проводилась обробка операційного поля, а саме обох нижніх кінцівок, включаючи пахові ділянки йодовмістним антисептиком для обробки шкіри; рекомендації відносно ходьби 5 км на добу пацієнтці дійсно надавались; за сучасними вимогами та стандартами профілактики тромботичних ускладнень у ранньому післяопераційному періоді рекомендована рання активація пацієнта, а саме піші прогулянки у компресійній білизні; будь - яке оперативне втручання є травмуючим фактором, який викликає післяопераційні наслідки у вигляді набряків та гематом, особливо при флебологічних втручаннях, які з часом минають та найчастіше не потребують особливого лікування; в цих випадках необхідно динамічне спостереження оперуючим хірургом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків
Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 15 травня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що наданими медичними документами підтверджено наявність у позивачки ОСОБА_1 показань до оперативного втручання, належне інформування та надання нею добровільної згоди на операцію і знеболення. Операцію виконано уповноваженими лікарями відповідно до клінічних протоколів, національних та міжнародних стандартів, без ускладнень. Доказів введення позивачки в оману, проведення іншого виду операції, заподіяння шкоди здоров`ю, а також причинно-наслідкового зв`язку між діями медичних працівників і заявленою шкодою не встановлено. Твердження позивачки про протиправні дії відповідачів та понесені витрати належними доказами не підтверджені, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. 

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги
Не погодившись з вищевказаним рішенням суду,  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 травня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги та призначити судмедекспертизу. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що якщо судова справа стосується питань охорони здоров`я людини, а саме мова йде про оперативне втручання стосовно обґрунтованості (необхідності) такого втручання, також можливих ризиків такого втручання та наслідків оперативного втручання, то для з`ясування таких питань необхідні висновки медичних експертів, які мають знання безпосередньо спеціалістів в галузі саме тої операції, про яку йде мова у позовній заяві. Натомість суддя Ярема Х.С. не є медичним спеціалістом в галузі анестезії, флебіології та судинної хірургії. Так, суддя Ярема Х.С., роздивляючи копії медичних документів, які позивачка надала в якості доказів, не являючись медиком, не може робити висновки, чи була необхідність робити ці оперативні втручання, чи можна було лікувати пацієнта якимось іншим шляхом, тим паче що оригіналів медичних документів співвідповідачі до суду не надали. Таке питання не може бути вирішено без оригіналів медичних документів, без висновку судмедекспертизи, без виклику сторін однією суддею, яка не має медичної освіти, та не є спеціалістом в галузі судинної хірургії. В рішенні суду суддя Ярема перерахувала чотири різні операції, які розписані в різних документах, не розуміючи, що саме за операції вона описує.
Також в рішенні суду суддя Ярема Х.С. не вказала, що позивач ОСОБА_1 12.03.25 подавала клопотання про призначення судмедекспертизи та не вказала, що позивач подавав заяву проти розгляду суду за правилами спрощеного провадження та без виклику сторін від 10.03.2025. 
Доводи скарги також мотивовані тим, що головним документом у цій справі є «Інформована добровільна згода» на проведення оперативного втручання та знеболювання. Неякісна фотокопія добровільної згоди з виправленими даними та дописуваними текстами інших осіб трьома різними почерками та іншою назвою операції, не тою, що вказана в протоколі службового розслідування БМЦ ОНМедУ №3 від 18.12.2023 оцінена судом як дозвіл позивачки на оперативне втручання. Позивачка зазначає, що цей бланк відповідно до Інструкції заповнення інформованої добровільної згоди №003-6/о від 14.02.2012 заповнюється пацієнтом у присутності лікуючого лікаря, тільки лікар ставить свій підпис. Натомість цей бланк вона почала заповнювати у реєстратурі під диктовку реєстратора, бо була без окулярів. Назву операції вона не писала, згоду на загальний наркоз не давала, а підписи поставила там, де вказала їй реєстратор. Це не перша її операція, але такого ще не було, щоб їй була зроблена не та операція, за яку вона домовлялася.
Також ОСОБА_1 зазначає, що у позовній заяві вона вказувала, що вона має голосове повідомлення на вайбері від лікаря ОСОБА_2 за 04.12.23, де він каже яка операція їй зроблена, а яка не зроблена, і що він поверне їй всі гроші з урахуванням потрачених ними ліків та розхідних матеріалів на проведену їй операцію. Вона наполягала, що ОСОБА_2 має пояснити чому її тримали під загальним наркозом 3,5 годин. Також вона додала до матеріалів справи переписку по вайберу з ОСОБА_2 від 01.12.23, де ОСОБА_8 теж не суперечить, що отримав від неї гроші, та каже що виконує усі свої обов`язки. Але потім ОСОБА_2 і обов`язки не виконав, і гроші не повернув.
Скаржниця також зазначає, що нею були додані чотири УЗІ обстеження, два з яких підтверджують, що до операції в неї тромбів в венах не було, рефлюкса немає, вени прохідні. 
Єдиний лікар - судинний хірург ОСОБА_9 , який оглядав позивачку після операції 04.12.2023, у протоколі службового розслідування № 3 від 18.12.2023 описав недоліки в оформлені медичної карти стаціонарного хворого та вказав на те, що їй зроблена непотрібна операція. Але суддя Ярема Х.С. в оскаржуваному рішенні зазначила, що зауваження судинного хірурга ОСОБА_9 суттєві в плані ведення медичної картки стаціонарного хворого, але ці недоліки не могли привести до будь-яких негативних змін у стані хворого. Проте суддя Ярема Х.С. не може виносити такі висновки без висновків експертів, які є спеціалістами в галузі судинної хірургії. 
Зазначає, що вона страждає від болі від тромбів у венах протягом наступного дня після непотрібного оперативного втручання по сьогоднішній день, має фізичні обмеження, та постійно приймаю протитромбові та інші ліки для боротьби з тромбами. До оперативного втручання вона ніколи не зверталася зі скаргами приводу болі у венах, ніколи ні проводила обстежень на венах, бо не було такої необхідності, що підтверджується документами з амбулаторії сімейного лікаря ОСОБА_10 . 
Враховуючи усі вищенаведені аргументи та відсутність будь якого аналізу з боку суду позовної заяви, неможливість надання пояснень з боку позивачки в суді, та пояснень в суді лікарів, які зробили позивачці злочинну операцію обманним шляхом проти її волі, неможливість продемонструвати аудіозапис голосового повідомлення від 04.12.2023 лікаря ОСОБА_2 , відмову судді Яреми на її клопотання про призначення судмедекспертизи, відмову про розгляд справи в загальному провадженні з викликом сторін, скаржниця ОСОБА_1 вважає, що рішення суду по даній справі порушує її право на справедливий судовий розгляд, захист її прав інтересів згідно ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Позиція відповідачів в суді апеляційної інстанції
У відзивах на апеляційну скаргу, в.о. директора Багатопрофільного медичного центру Одеського національного медичного університету Подуст О.А. та ректор Одеського національного медичного університету Запорожан В.М., посилаючись на її необґрунтованість, просять суд рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 травня 2025 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, оскільки оскаржуване рішення суду є законним, обґрунтованим, прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
У відповіді на відзив на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 просить задовольнити її апеляційну скаргу у повному обсязі та відмовити у повному обсязі директору Багатопрофільного медичного центру Одеського національного медичного університету Подусту О.А. в його вимогах у відзиві на апеляційну скаргу. 

Явка сторін в суді апеляційної інстанції 
В судове засідання, призначене на 29.01.2026 з`явилася ОСОБА_1 .
В.о. директора Багатопрофільного медичного центру Одеського національного медичного університету Подуст О.А. та ректор Одеського національного медичного університету Запорожан В.М., до суду не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином, у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

3.МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню. 

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин
Встановлено, що Одеський національний медичний університет є юридичною особою. Безпосереднє управління діяльністю університету здійснює ректор (п. 10 розділ І, п. 1 розділ V Статуту ОНМедУ).
Багатопрофільний медичний центр є структурним підрозділом ОНМедУ, який очолює директор. Діяльність БМЦ ОНМедУ здійснюється без створення юридичної особи (п. 14 розділ І Статуту ОНМедУ, п. 1.1., 3.4. Положення про БМЦ ОНМедУ). 
Наказом ОНМедУ від 17.04.2024 №206-п/бмц, директором БМЦ ОНМедУ призначено Подуста О.А.
Багатопрофільний медичний центр ОНМедУ здійснює свою діяльність з медичної практики відповідно до ліцензії ОНМедУ на медичну практику від 17.01.2011 №571420.
Медична допомога надається профільними відділеннями БМЦ ОНМедУ, які входять до його складу, зокрема відділення загальної хірургії - Хірургічне відділення № 1 (п. 1.3. Положення про хірургічне відділення № 1 БМЦ ОНМедУ).
В хірургічному відділенні №1 БМЦ ОНМедУ на час спірних правовідносин був дійсним клінічний протокол діагностики та лікування пацієнтів з варикозним розширенням вен нижніх кінцівок в хірургічних відділеннях БМЦ ОНМедУ, затверджений розпорядженням БМЦ від 02.05.2023 №54/1.
Згідно з Консультативним висновком судинного хірурга вищої категорії ОСОБА_11 від 14.11.2023 Багатопрофільного медичного центру ОНМеду, пацієнту ОСОБА_1 (61 рік, діагноз: Варикозна хвороба лівої та правої н/кінцівки. Ретикулярний варикоз. Хронічна венозна недостатність 2 ст. С 2-3 по СЕАР. Цукровий діабет, 2 тип. Діабетична мікро-макроангіопатія судин н/к. Атеросклероз судин нижніх кінцівок. Стеноз гомілкових артерій справа і зліва. ХАН 1ст. Кіста Беккера зліва. Деформуючий артроз гомілковостопних суглобів. Остеохондроз шийного, грудного і поперекового відділу хребта. В травні перенесла ГПМК.) в асептичних умовах, проведена пункція лівого колінного суглобу, евакуйовано до 15 мл з правого та 20 мл з лівого суглобу, прозорого ексудату. Желеподібної консистенції. Пацієнту показана Ендовазальна лазерна коагуляція БПВ і МПВ справа та зліва.
Згідно з довідкою від 14.11.2023 лікаря ОСОБА_12 кабінету ультразвукової діагностики Багатопрофільного медичного центру ОНМеду, пацієнту ОСОБА_1 (61 рік) зліва глибокі та поверхневі вени, в місцях доступних огляду та компресії прохідні, стискаються. Однак рефлюксу по основним стволам не виявлено. Ознак тромбозу не виявлено. В області колінного суглобу скупчень рідини не виявлено. Об`ємних утворень не виявлено.
Згідно з Інформованою добровільною згодою пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення від 30.11.2023 пацієнта ОСОБА_1 у 1 хірургічному відділенні Багатопрофільного медичного центру ОНМеду, ця згода підписана ОСОБА_1 та містить підпис лікаря, який надав інформацію прізвище ОСОБА_8 , а ініціали містять виправлення з «С.В.» на « ОСОБА_13 ».
Згідно з медичною карткою стаціонарного хворого № 10427 Багатопрофільного медичного центру ОНМеду, пацієнт ОСОБА_1 госпіталізована 30.11.2023 о 09.00 год. діагноз при госпіталізації «венозна хвороба кінцівок», точний діагноз: Варикозна хвороба лівої та правої н/кінцівки. Ретикулярний варикоз. Хронічна венозна недостатність 2 ст. С 2-3 по СЕАР. Цукровий діабет, 2 тип. Діабетична мікро-макроангіопатія судин н/к. Атеросклероз судин нижніх кінцівок. Стеноз гомілкових артерій справа і зліва. ХАН 1ст. Кіста Беккера зліва. Деформуючий артроз гомілковостопних суглобів. Остеохондроз шийного, грудного і поперекового відділу хребта. 30.11.2023 з 11.50 год. до 12.30 год. їй проведена комбінована венектомія зліва та справа (ЕВЛК ВПВ справа та зліва МПВ справа, мініфлебектомія, видалення варикозно-розширених тромбованих притоків на лівій гомілці). Застосована внутрішньовенна + місцева анестезія. Відомості про операцію містять підписи: оперував ОСОБА_2 , асистував ОСОБА_3 , опер.сестра ОСОБА_14 .
Згідно консультативного висновку спеціаліста від 11.12.2023 лікаря хірурга ОСОБА_15 , КНП «Міська лікарня №5 ОМР, пацієнт ОСОБА_1 стан після оперативного втручання (30.11.2023) комбінована венектомія зліва та справа, видалення варикозно розширених тромбованих протоків на лівій гомілці.
Згідно з протоколом №3 засідання комісії від 18.12.2023 з проведення службового розслідування випадку надання медичної допомоги пацієнтці ОСОБА_1 у хірургічному відділенні №1 Багатопрофільного медичного центру ОНМеду у зв`язку з її скаргою до адміністрації БМЦ ОНМедУ вх. №79 від 04.12.2023 комісія зробила наступні висновки:
- згідно з медичної картою стаціонарного хворого Ф №ООЗ/о, протоколом операції, картки анестезіолога та службовими записками лікарів і медичного персоналу, присутнього в операційній залі, операцію виконував судинний хірург ОСОБА_2 , асистував хірург ОСОБА_3 ;
- в хірургічному відділенні № 1 розроблено і погоджено з проф. ОСОБА_5 , затверджено в.о. директора БМЦ ОНМедУ ОСОБА_6 клінічний протокол діагностики та лікування пацієнтів з варикозним розширенням вен нижніх кінцівок в хірургічних відділеннях БМЦ ОНМедУ; надання медичної допомоги пацієнтці відповідає клінічному протоколу, національним рекомендаціям та міжнародним стандартам;
- операція виконана під комбінованою анестезією (внутрішньовенною в комбінації з місцевою), про що свідчить протокол операції та мала карта анестезіолога; в інформованій добровільній згоді пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення Ф №003-6/о ОСОБА_1 повідомлено про знеболення яке планується, а саме інфільтраційна регіонарна анестезія та внутрішньовенна анестезія; інформована добровільна згода на операцію та знеболення була підписана пацієнткою; спинномозкова анестезія згідно з протоколом операції та карткою анестезіолога пацієнтці не проводилась; згідно з рецензією завідуючого відділенням анестезіології та ПІТ ОСОБА_7 передопераційна підготовка і анестезія виконані в повному обсязі відповідно до протоколів МОЗ України, без несподіванок та ускладнень;
- зауваження судинного хірурга ОСОБА_9 суттєві в плані ведення медичної картки стаціонарного хворого, але ці недоліки не могли привести до будь-яких негативних змін у стані хворого;
- окрім того, дописано вік хворої та причину для стаціонарного лікування в консультативному висновку, виправлені ініціали лікуючого лікаря, який підписував інформаційну добровільну згоду;
- згідно з медичною документацією оперативного втручання з приводу кісти Беккера під час стаціонарного лікування в хірургічному відділенні №1 не проводилось;
- відеозйомка в операційних БМЦ ОНМедУ не проводилась;
- під час проведення знеболювання рівень артеріального тиску, що зафіксовано в медичній карті стаціонарного хворого, був 140/90 мм рт. ст., під час огляду анестезіолога 160/90 мм рт. ст. та після транспортування в палату 130/85 мм рт. ст.;
- під час оперативного втручання проводилась транспозиція нижньої білизни з метою забезпечення асептичних умов в зоні проведення оперативного втручання; з цією ж метою проводилась обробка операційного поля, а саме обох нижніх кінцівок, включаючи пахові ділянки йодовмістним антисептиком для обробки шкіри;
- рекомендації відносно ходьби 5 км на добу пацієнтці дійсно надавались; за сучасними вимогами та стандартами профілактики тромботичних ускладнень у ранньому післяопераційному періоді рекомендована рання активація пацієнта, а саме піші прогулянки у компресійній білизні;
- слід зауважити, що будь - яке оперативне втручання є травмуючим фактором, який викликає післяопераційні наслідки у вигляді набряків та гематом, особливо при флебологічних втручаннях, які з часом минають та найчастіше не потребують особливого лікування; в цих випадках необхідно динамічне спостереження оперуючим хірургом;
- даних щодо розвитку ускладнень у хворої і післяопераційному періоді немає;
- медична документація велась відповідно до вимог наказу МОЗ України від 28.02.2020 №587 «Деякі питання ведення Реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я».
Згідно з консультативним висновком спеціаліста від 29.12.2023 лікаря хірурга судинного ОСОБА_16 . Лікувально-діагностичного центру ТОВ «Свята Катерина-Одеса», пацієнту ОСОБА_1 встановлено діагноз: варикозна хвороба лівої нижньої кінцівки. Тромбоз стволов підшкірних вен справа і зліва. Гіпертонична хвороба ІІІ ст. Стан після інсульту травень 2023. Цукровий діабет 2 типу. Гонартроз.
Згідно з результатами дуплекспного сканування вен н/к від 12.02.2024 КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» ООР», лікар ОСОБА_17 , пацієнт ОСОБА_1 , 61 рік, НПВ -прохідна.
З відповіді Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації прокурору Приморської окружної прокуратури Еммі Михайловій від 23.07.2024 вбачається, що постановою від 11.06.2024 призначено комісійну судово-медичну експертизу відносно ОСОБА_1 , яка доручена КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи». Така експертиза, що призначена рамках кримінального провадження №12024163520000133 є експертизою високого ступеня складності та не може бути проведена виключно судово-медичними експертами без залучення відповідних спеціалістів.
З відповіді Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи від 03.10.2024 вбачається, що у зв`язку з продовженням слідчих дій в СВ відділення поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області проведення судмедекспертизи неможливе. Така експертиза можлива лише на підставі постанови особи, яка проводить дізнання, слідчого, прокурора, судді або за ухвалою суду.
З відповіді Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи від 07.10.2024 вбачається, що для проведення судово-медичної експертизи по факту надання медичної допомоги необхідно вивчення усієї наявної медичної документації. Питання щодо того чи мали право лікарі вчиняти будь-які дії, а також оцінка моральної та матеріальної шкоди не входить у компетенцію лікарів судово-медичних експертів.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позову М(т)СБУ. 
Так, ст.49 Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.
Згідно з пунктами «а», «д», «ї» частини першої статті 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає: кваліфіковану медичну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров`я; оскарження неправомірних рішень і дій працівників, закладів та органів охорони здоров`я.
Відповідно до ч. 1, 5, 6 статті 8 Закону у разі порушення законних прав і інтересів громадян у сфері охорони здоров`я відповідні державні, громадські або інші органи, підприємства, установи та організації, їх посадові особи і громадяни зобов`язані вжити заходів щодо поновлення порушених прав, захисту законних інтересів та відшкодування заподіяної шкоди. Судовий захист права на охорону здоров`я здійснюється у порядку, встановленому законодавством.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 16 ЦК України).
У результаті звернення позивача до Багатопрофільного медичного центру, який є структурним підрозділом ОНМедУ, за наданням медичної допомоги між ОСОБА_1 та Багатопрофільним медичного центру ОНМедУ виникли договірні правовідносини.
Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 906 ЦК України).
Якщо медична допомога пацієнтові надається за плату, а здійснення суб`єктом господарювання медичної практики у сфері охорони здоров`я передбачає отримання прибутку, то відповідальність за неналежне виконання умов договору надавач медичних послуг нестиме незалежно від наявності вини у його діях. У разі якщо надання неналежних послуг за договором призвело не лише до завдання майнових збитків, а й до завдання шкоди здоров`ю споживача послуг, то наставатиме додатково деліктна відповідальність.
У разі надання медичної послуги, яка містить істотні недоліки, пацієнт як споживач має право на розірвання такого договору, а також на відшкодування завданих йому збитків.
За правилом ч.10 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець несе відповідальність за шкоду, завдану життю, здоров`ю або майну споживача, що виникла у зв`язку з використанням речей, матеріалів, обладнання, приладів, інструментів, пристосувань чи інших засобів, необхідних для виконання ним робіт (надання послуг), незалежно від рівня його наукових і технічних знань, що дає змогу виявити їх властивості, згідно із законодавством.
Договірна відповідальність настає за невиконання умов договору, а позадоговірна (деліктна) за спричинену шкоду здоров`ю на підставі правил статей 1166, 1167, 1195 ЦК України.
Звертаючись до суду з цим позовом про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю, позивач його правовими підставами визначила правила статей 1166, 1167 ЦК України.
Відповідно доч.1-3ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.
Згідно з ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що для настання відповідальності за завдання шкоди ушкодженням здоров`я необхідна наявність таких умов: протиправна поведінка особи, яка завдала шкоду, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, наявність вини.
У деліктних правовідносинах у сфері надання медичної допомоги протиправна поведінка спрямована на порушення суб`єктивного особистого немайнового права особи, яке має абсолютний характер, - права на медичну допомогу. У сфері надання медичної допомоги протиправними необхідно вважати дії медичного працівника, які не відповідають законодавству у сфері охорони здоров`я, зокрема стандартам у сфері охорони здоров`я та нормативним локальним актам.
Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» обов`язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження та лікування пацієнта.
Таким чином, надання несвоєчасної або некваліфікованої медичної допомоги є протиправною поведінкою медичного працівника.
Згідно з ч. 4 ст. 34 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» лікар не несе відповідальності за здоров`я хворого в разі відмови останнього від медичних приписів або порушення пацієнтом встановленого для нього режиму.
Аналіз норм ЦК України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Разом з тим, потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі
Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 була госпіталізована 30.11.2023 з діагнозом варикозної хвороби нижніх кінцівок та супутніми захворюваннями, їй у той же день їй було проведено оперативне втручання - комбіновану венектомію зліва та справа під комбінованою (внутрішньовенною та місцевою) анестезією, з дотриманням клінічних протоколів, національних та міжнародних стандартів.
Також судом встановлено, що позивачка надала інформовану добровільну згоду на проведення операції та знеболення. Доказів введення її в оману, відсутності показань до оперативного втручання або домовленості про інший вид операції не надано.
За результатами службового розслідування порушень у наданні медичної допомоги, розвитку післяопераційних ускладнень чи завдання шкоди здоров`ю позивачки не встановлено.
Надані позивачкою консультативні висновки експертів, складені після операції, не підтверджують неналежної якості медичних послуг та причинно-наслідкового зв`язку між діями лікарів і заявленою шкодою. Доказів оплати вартості операції, понесених витрат на лікування або необхідності майбутнього оперативного втручання також не подано. Твердження позивачки про протиправні дії медичного персоналу, зокрема про проведення над нею медичного експерименту, зґвалтування, є недоведеними.
Апеляційний суд погоджується з установленими судом першої інстанції фактичними обставинами справи та висновком про відсутність протиправності в діях відповідачів і причинно-наслідкового зв`язку між наданою медичною допомогою та заявленою шкодою, у зв`язку з чим обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.
Звертаючись із даною апеляційною скаргою, ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції не мав можливості встановити обставини справи без призначення судово-медичної експертизи.
Проте, вищевказані доводи ОСОБА_1 є необґрунтованими та зводяться до помилкового тлумачення норм процесуального права.
Так, відповідно до ст. 89, 94 ЦПК України оцінка доказів належить до виключної компетенції суду та здійснюється ним на підставі всебічного, повного й безпосереднього дослідження наявних у справі доказів. 
Суд не бере на себе повноваження медичних спеціалістів, а надає правову оцінку доказам, зокрема медичній документації, яка складена уповноваженими медичними працівниками у межах їх професійної компетенції.
Встановлено, що суд першої інстанції не встановлював медичні діагнози, не визначав доцільність чи альтернативність методів лікування та не робив самостійних медичних висновків, а лише виходив із змісту медичної документації, висновків службового розслідування лікувального закладу та інших письмових доказів, які у сукупності підтверджують факт надання позивачці ОСОБА_1 медичної допомоги відповідно до клінічних протоколів та стандартів.
Посилання ОСОБА_1 на ненадання оригіналів медичних документів є безпідставними, оскільки належним чином завірені копії медичної документації мають доказове значення, а їх достовірність позивачкою не спростована. Клопотань про витребування оригіналів доказів або про визнання поданих копій недопустимими позивачкою не заявлялось.
Доводи апеляційної скарги щодо неправомірної відмови у призначенні судової експертизи є необґрунтованими, оскільки відповідно до ст. 103 ЦПК України призначення судової експертизи є правом, а не обов`язком суду і здійснюється виключно за наявності обґрунтованої потреби у спеціальних знаннях.
При цьому під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_1 була надана можливість реалізувати своє процесуальне право на ініціювання проведення судово-медичної експертизи, чим вона фактично скористалася. За її клопотанням ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.11.2025 частково було задоволено її клопотання про призначення експертизи, в межах апеляційного перегляду справи. Таким чином, обставини справи свідчать про те, що суд апеляційної інстанції забезпечив позивачці можливість реалізації її процесуальних прав. 
Безпідставними є і твердження ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не зазначив у оскаржуваному рішенні факт подання нею клопотання про призначення судово-медичної експертизи та заяви про заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки такі не свідчать про порушення судом норм процесуального права.
Так, відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно містити встановлені судом обставини справи, оцінку доказів та мотиви, з яких суд виходив, ухвалюючи рішення. При цьому процесуальний закон не зобов`язує суд детально відображати у рішенні кожне подане стороною клопотання чи заяву, якщо такі не мають вирішального значення для правильного вирішення спору.
З матеріалів справи вбачається, що зазначені клопотання були предметом розгляду суду першої інстанції та вирішені у встановленому процесуальному порядку шляхом постановлення відповідних окремих ухвал (том І: а.с. 92, 93), а тому відсутність в тексті оскаржуваного рішення окремої згадки про подання зазначених клопотань не є підставою для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи скасування оскаржуваного рішення.
Доводи апеляційної скарги щодо інформованої добровільної згоди не спростовують установлених судом обставин справи. З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що інформована добровільна згода була підписана позивачкою, її справжність не заперечена і не спростована належними доказами. Твердження скаржниці щодо способу заповнення документа та нібито внесених змін ґрунтуються виключно на її поясненнях і не підтверджуються матеріалами справи. Натомість наявні медичні документи, у сукупності з протоколом операції та іншими доказами не спростовані. 
Посилання ОСОБА_1 щодо наявності в неї голосових повідомлень та переписки у месенджері «Вайбер», якими нібито підтверджуються зобов`язання лікаря ОСОБА_2 про повернення їй коштів, не спростовують встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи, оскільки питання стягнення коштів було предметом розгляду у справі №522/18381/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, у якій судами було відмовлено у задоволенні позову (том ІІ: а.с. 109-115). Це свідчить, що наявні повідомлення та переписка не підтверджують протиправних дій відповідача та не можуть слугувати підставою для переоцінки встановлених обставин у цій справі.
Не заслуговують на увагу суду і посилання апеляційної скарги щодо непотрібності проведеної операції та необхідності спеціальних медичних експертиз, оскільки суд першої інстанції не встановлював медичні діагнози та не робив самостійних медичних висновків, а оцінював наявні у справі докази, зокрема медичну карту стаціонарного хворого, протокол операції, картку анестезіолога та результати службового розслідування БМЦ ОНМедУ №3 від 18.12.2023. При цьому, зауваження судинного хірурга ОСОБА_9 стосувалися лише оформлення медичної документації і не підтверджують наявності негативних наслідків для стану позивачки.
Твердження скаржниці про наявність болю, фізичних обмежень та необхідності постійного прийому ліків після проведеного оперативного втручання, ґрунтуються виключно на поясненнях позивачки та не можуть бути предметом перевірки судом в межах наданих доказів.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення права на справедливий судовий розгляд не підтверджуються матеріалами справи, адже позивачка мала можливість брати участь у розгляді справи, заявляти клопотання та надавати пояснення, тому наведені твердження не спростовують висновки суду першої інстанції.
Жодних інших доводів на спростування висновків суду апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить. 
Відповідно до ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.

Порядок та строк касаційного оскарження
Згідно з п.1 ч.1 ст. 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Підстави касаційного оскарження передбачені ч. 2 ст. 389 ЦПК України.
Частиною 1 ст. 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення. 
Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 15 травня 2025 року залишити без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 09.02.2026

Головуючий         Є.С. Сєвєрова

Судді:          Л.М. Вадовська

О.М. Таварткіладзе