КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2026 року справа № 340/8100/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого – судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – Управління) про визнання протиправним і скасування рішення й зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду зі заявою до Управління про визнання протиправним і скасування рішення від 09 жовтня 2025 року, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Водночас просив суд зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу спірні періоди праці і призначити пенсію з 26 вересня 2025 року. 
Стверджує, що надав усі обов`язкові документи, на підставі яких зобов`язанні призначити пенсію. 
Управління заперечило щодо задоволення позову, подавши відзив на нього (а.с.30-34). 
Пояснило, що позивач не надав усіх документів, що підтверджують право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Стверджує, що пільговий стаж менший 12 років 06 місяців. 
09 грудня 2025 року суддя Дегтярьова С.В. відкрила спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.26).
08 січня 2026 року суддя Брегей Р.І. прийняв справу до провадження (а.с.86).
Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про часткове задоволення позову з таких підстав.

Встановлені обставини і факти, що стали підставами звернення до суду.

Так, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 і проживає на території Кіровоградської області (а.с.6-7).
28 лютого 2025 року Комісія Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області (далі – Управління 2) постановила рішення про результати розгляду заяви позивача про підтвердження стажу роботи (а.с.11-12).
Комісія Управління 2 підтвердила пільговий стаж за Списком №2 у період з 01 січня 1991 року по 21 серпня 1992 року.
Відмовлено у підтвердженні пільгового стажу за Списком №2 за такі періоди:
- з 10 липня 1989 року по 31 грудня 1990 року (первинними документами про виплату заробітної плати не підтверджено роботу газозварником);
- з 22 серпня 1992 року по 04 вересня 2002 року (відсутність документів про атестацію робочого місця за умовами праці; первинними документами про виплату заробітної плати не підтверджено роботу газозварником і електрогазозварником; відсутні первинні документи про виплату заробітної плати). 
Позивач не оскаржив рішення Комісії Управління 2 ні до суду, ні до Пенсійного фонду України (а.с.1-4).
01 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся зі заявою до Управління 2 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 (а.с.13).
Заяву передано на розгляд Управління.
09 жовтня 2025 року відповідач постановив рішення, яким відмовив у призначенні пенсії (а.с.13).
Підстава – пільговий стаж менший 12 років 06 місяців (01 рік 07 місяців 21 день).
Страховий стаж – 37 років 11 днів. 
У рішенні Управління зазначає, що погоджується з висновком Комісії Управління 2 стосовно обчислення пільгового стажу за Списком №2.
Позов не містить незгоди з висновком Управління щодо обчислення страхового стажу.
Відсутня підстава залучати Управління 2 до участі у справі, як іншого відповідача, так як позивач оскаржує лише рішення Управління.
Тому суд відмовляє Управлінню у задоволенні клопотання про залучення іншого відповідача. 
Позов подано до суду 01 грудня 2025 року (а.с.24).

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 з 10 липня 1989 року по 04 вересня 2002 року працював газоелектрозварником Ульянівського цукрового комбінату (а.с.7-10).
29 червня 1989 року позивачу видали атестат електрогазозварника (а.с.11). 
Праця електрозварника і електрогазозварника ручного зварювання відноситься до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, який затверджено постановою Уряду України від 24 червня 2016 року №461 (Розділ 33).
Вирішуючи позов, суд має встановити правильність обчислення пільгового стажу.
Управління не ставить під сумнів, що у спірні періоди праці позивач працював електрогазозварником відповідно до відомостей трудової книжки, так як їх зарахували до страхового стажу (а.с.14).
Отже, Управління визнало, що у ці періоди праці виплачували заробітну плату. 
Комісія Управління 2 досліджувала не тільки трудову книжку позивача, а й архівні довідки (а.с.11-12, 17 (на звороті)).
Ними підтверджено правильність записів у трудовій книжці (а.с.11-12, 17 (на звороті)). 
Також Комісія Управління 2 досліджувала довідку про заробітну плату, в якій зазначено про виплату коштів за посадою газоелектрозварника (зварника) (а.с.17-18).
Управління не зарахувало періоди праці до пільгового стажу, так як не підтверджено атестацію робочого місця. 
Постановляючи рішення, відповідач проігнорував правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №520/15025/16-а, що міститься у постанові від 19 лютого 2020 року.
Справа за позовом пенсіонера до територіального органу Пенсійного фонду України щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах (відмова у зарахуванні до пільгового стажу періоду праці за відсутності атестації робочого місця).
Висновок Верховного Суду.
« 59. При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці. 
60.Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.» 
Проаналізувавши висновок суду касаційної інстанції, суд погоджується з ним.
Підсумовуючи, суд зробив висновок, що Управління безпідставно не зарахувало до пільгового стажу за Списком №2 два періоди праці.
Отже, Управління неправильно обчислило пільговий стаж.
Приписами пункту «б» частини 1 статті 13 Закону «Про пенсійне забезпечення» (в редакції до 01 квітня 2015 року) встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, – працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, – за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 06 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи – жінкам.
02 березня 2015 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі – Закон 2), який набрав чинності з 01 квітня того ж року. 
Законом 2 приписи пункту «б» частини 1 статті 13 Закону викладено у новій редакції.
«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.»
Отже, законодавець для чоловіків збільшив загальний стаж праці.
03 жовтня 2017 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі – Закон 3), який набрав чинності з 11 жовтня того ж року.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон 4) доповнено статтею 114.
Приписами пункту 2 частини 2 статті 114 Закону 4 передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. 
Таким чином законодавець повторно збільшив для чоловіків загальний стаж праці.
23 січня 2020 року Конституційний Суд України прийняв рішення №1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15).
Рішення Конституційного суду України.
«Визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти “б”-“г” статті 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року №213-VIII.
Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти “б”-“г” статті 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, а саме: “На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи – жінкам.»
До спірних правовідносин не може бути застосований припис пункту 2 частини 2 статті 114 Закону 4, оскільки його зміст відтворює норму права, яка визнана неконституційною відносно осіб, котрі працювали до 01 квітня 2015 року.
Позивач працював на посаді за Списком №2 до 01 квітня 2015 року.
Заяву про призначення пенсії подав після досягненні віку 55 років (у 57 років).
Страховий стаж більший 25 років (37 років 11 днів).
Пільговий стаж за Списком №2 відповідач обчислив неправильно, що суд встановив вище за текстом. 
Підсумовуючи, суд зробив висновок про протиправність і скасування рішення Управління.
Захист порушеного права полягає у визнанні протиправним і скасуванні рішення про відмову у призначенні пенсії і зобов`язанні повторно розглянути заяву про призначення пенсії з урахуванням правових висновків суду.
Постає запитання: кого суд може зобов`язати повторно розглянути заяву?
Приписами пункту 4.2 Порядку подання і оформлення документів для визначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Порядок), який затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, встановлено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Порядком не визначено, що після скасування судом рішення про відмову в призначенні пенсії і зобов`язанні повторно розглянути заяву мають знову застосовувати приписи пункту 4.2 цього ж нормативно-правового акту. 
Таке і неможливе, бо суд має визначити у рішенні кого зобов`язувати вчиняти дії. 
Тому повторно розглянути заяву має той орган, який встановлено на підставі приписів пункту 4.2 Порядку.
Ним є Управління.
Таким чином позов належить задовільнити частково.
Судові витрати складаються зі сплати судового збору у сумі 968,96 грн (а.с.22). 
Суд розподіляє їх відповідно до приписів статті 139 КАС України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовільнити позов частково.
Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 09 жовтня 2025 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі заяви від 01 жовтня 2025 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 від 01 жовтня 2025 року, керуючись приписами пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і правовими висновками суду. 
Відмовити у задоволені позову в іншій частині вимог. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 968,96 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його складення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду Р.І. БРЕГЕЙ