19.01.2026 Справа № 756/3884/25

Справа №756/3884/25
Провадження №2/756/379/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Тихої О.О.,
за участю секретаря судового засідання Косянчук Н.І.,
позивача ОСОБА_1 , 
представника позвача ОСОБА_2 , 
представника відповідача ОСОБА_3 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

УСТАНОВИВ:

Позивач, змінивши під час підготовчого провадження предмет позову, звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Позовна заява обґрунтована тим, що 13.12.2024 близько 23:31 год., на Володимирському узвозі, 6 у м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Tesla Model X», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , та автомобіля «Renault Logan», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 . Внаслідок зіткнення автомобіль марки «Renault Logan», номерний знак НОМЕР_2 , в некерованому стані виїхав на зустрічні смуги руху, де відбулося зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку, а саме: першою (крайньою правою) смугою проїзної частини Володимирського узвозу у м. Києві, зі сторони Боричевого узвозу, в напрямку Європейської площі. Після зіткнення, водій ОСОБА_5 покинув місце дорожньо-транспортної пригоди.
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 14.02.2025 у справі № 758/1957/25 ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України на підставі статті 46 КК України у зв`язку з примиренням винного із потерпілим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_7 та відшкодуванням потерпілому ОСОБА_6 та потерпілому ОСОБА_7 шкоди, кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито. Водночас, вказаною ухвалою суду встановлено порушення ОСОБА_5 пунктів 1.5, 2.3 «б», 2.10 «а», «г», «д», «е», 10.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 було завдано матеріальну та моральну шкоду.
Відповідно до висновку експерта № 84/02-25 від 25.02.2025 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_8 становить 668 468,70 грн.; вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 1 310 089,31 грн. Ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_3 , до ДТП становить 668 468,70 грн. 
На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована в ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» відповідно до Полісу № 221968749.
ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» здійснило виплату страхового відшкодування позивачу у сумі 160 000,00 грн. 
Таким чином, різниця між спричиненим матеріальним збитком та виплаченою сумою страхового відшкодування становить 441 568,00 грн., яку повинен відшкодувати відповідач. 
Оскільки в добровільному порядку відповідач не бажає відшкодувати збитки, позивач змушений звернутися з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 441 568,00 грн., а також судові витрати.
Позивач також просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 1 000 000,00 грн., оскільки, внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до Консультативно-діагностичного центру Шевченківського району міста Києва. Перебування у лікарні та події дорожньо-транспортної пргоди спричинили йому значний стрес і моральні страждання. Внаслідок пошкодження транспортного засобу був порушений його звичайний спосіб життя, це обмежило його мобільність та порушило робочий ритм. 
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25.03.2025 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.
07.07.2025 на адресу суду надійшов відзив представника відповідача, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача, серед іншого, зазначив, що позивач не є власником транспортного засобу «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_3 , при цьому, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували його право щодо володіння/розпорядження вказаним автомобілем. З урахуванням наведеного, строна відповідача вважає, що ОСОБА_9 є неналежним позивачем у справі. Крім того, вважає, що звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 84/02-25 від 25.02.2025 є неналежним доказом, оскільки в ньому не зазначена вартість транспортного засобу після ДТП, при цьому огляд транспортного засобу проводився без участі відповідача. Вважає, що зазначений позові розмір моральної шкоди - 1 000 000,00 грн., є явно завищеним, не обґрунтованим та не доведеним жодними доказами. 
21.07.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що під час ДТП транспортним засобом «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_3 , на законних правових підставах керував ОСОБА_9 , який на підставі довіреності наділений широким колом прав щодо вказаного автомобіля, у тому числі правом на отримання страхових виплат та відшкодування шкоди, а тому він є належним позивачем у вказаній справі. Зазначив, що в рамках кримінального провадження позивачем заявлявся цивільний позов, проте, у зв`язку з тим, що ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 14.02.2025 у справі № 758/1957/25 кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито, вказаний цивільний позов було залишено без розгляду, а тому позивач вимушений був звернутися з вказаним позовом в рамках цивільного судочинства. 
Щодо заявленого розміру матеріального збитку зазначив, що в рамках даної справи позивач не заперечує ту обставину, що транспортний засіб «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_3 , є фізично знищеним, а відтак, розмір шкоди в рамках даної справи визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 84/02-25 від 25.02.2025 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_3 , становить 668 468,70 грн. Вказана сума відповідає ринковій вартості транспортного засобу на момент пошкодження. Щодо доводів відповідача про те, що огляд транспортного засобу проводився без його участі зазначив, що вимоги Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003, не зобов`язують суб`єкта оціночної діяльності викликати всіх учасників дорожньо-транспортної пригоди на огляд пошкодженого транспортного засобу та такий виклик здійснюється у разі потреби. Водночас, у своєму відзиві відповідач не вказує на невідповідність/порушення/недоліки проведеного оцінювання, а та обставина, що страхова компанія здійснювала власне оцінювання збитку жодним чином не впливає на вимоги позивача, оскільки ліміт відповідальності ПрАТ «СК Інтер-Поліс» згідно страхового полісу становить 160 000,00 грн. Зазначив, що розмір моральної шкоди, заявленої до стягнення, враховуючи специфіку дорожньо-транспортної пригоди, яка була на межі фатальних для позивача наслідків, а також характер і тяжкість правопорушення та глибину душевних страждань позивача, спричинених як фізичними ушкодженнями останнього, так і матеріальними збитками, є цілком справедливим та обґрунтованим. 
Ухвалою суду від 28.08.2025, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. 
Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові. 
Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з викладених у позові підстав, додатково зазначив, що 19.12.2025 він продав залишки автомобіля за ціною 3 500,00 дол. США. Щодо завдання йому моральної шкоди зазначив, що в результаті ДТП був порушений його життєвий уклад, він три місяці був позбавлений можливості користуватися автомобілем, що завдало йому душевних страждань. Крім того, внаслідок ДТП він отримав тілесні ушкодження, лікувався, проте, незважаючи на вказані обставини відповідач у добровільному порядку тривалий час не відшкодував йому завдану шкоду, у той час як іншим потерпілим виплатив усе, що вони просили. 
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві, додатково зазначив, що розмір шкоди, заявленої позивачем до стягнення з відповідача має бути зменшений на суму страхового відшкодування та на суму, яка дорівнює ціні, за яку залшки автомобіля були продані позивачем. 
Суд, вислухавши позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 13 грудня 2024 року, приблизно о 23 годині 31 хвилині, водій ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Tesla Model X», р.н. НОМЕР_1 , рухався другою (крайньою лівою) смугою проїзної частини Володимирського узвозу у місті Києві, зі сторони Європейської площі, в напрямку Боричевого узвозу.
В цей час попереду, в попутному напрямку, другою (крайньою лівою) смугою проїзної частини Володимирського узвозу у місті Києві, зі сторони Європейської площі, в напрямку Боричевого узвозу рухався автомобіль марки «Renault Logan», р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Також в цей час, в зустрічному напрямку, першою (крайньою правою) смугою проїзної частини Володимирського узвозу у місті Києві, зі сторони Боричевого узвозу, в напрямку Європейської площі, рухався автомобіль марки «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В салоні вказаного автомобіля, на задньому правому пасажирському сидінні перебував пасажир ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Під час руху ОСОБА_5 допустив порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 10.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України:
• пункт 1.5: дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
• підпункт «б» пункту 2.3: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
• пункт 10.1: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим;
• пункт 13.1: водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_5 виявились у тому, що він 13 грудня 2024 року, приблизно о 23 годині 31 хвилині, керуючи джерелом підвищеної небезпеки, а саме технічно справним автомобілем марки «Tesla Model X», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись другою (крайньою лівою) смугою проїзної частини Володимирського узвозу у місті Києві, зі сторони Європейської площі, в напрямку Боричевого узвозу, не врахував дійсну дорожню обстановку та не дотримуючись безпечної дистанції до автомобілю марки «Renault Logan», р.н. НОМЕР_2 , що рухався попереду по тій самій смузі, розпочав перестроювання у першу (крайню праву) смугу руху попутного напрямку, не пересвідчившись, що вказана зміна напрямку руху буде безпечною і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого, створюючи загрозу здоров`ю громадян, поблизу будівлі №6 по Володимирському узвозу у місті Києві, здійснив зіткнення із задньою частиною попутного автомобілю марки «Renault Logan», р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 .
Внаслідок зіткнення автомобіль марки «Renault Logan», р.н. НОМЕР_2 в некерованому стані виїхав на зустрічні смуги руху, де відбулося зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався в зустрічному напрямку, а саме першою (крайньою правою) смугою проїзної частини Володимирського узвозу у м. Києві, зі сторони Боричевого узвозу, в напрямку Європейської площі. 
Після зіткнення, водій ОСОБА_5 , зухвало ігноруючи вимоги Правил дорожнього руху України, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, не зупиняючись, покинув місце дорожньо-транспортної пригоди та продовжив рух в напрямку Боричевого узвозу у місті Києві, чим допустив порушення вимог підпунктів «а», «г», «д», «е» пункту 2.10 Правил дорожнього руху України, а саме:
• підпункт «а» пункту 2.10: у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;
• підпункт «г» пункту 2.10: у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я;
• підпункт «д» пункту 2.10: у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських;
• підпункт «е» пункту 2.10: у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водію автомобілю марки «Renault Logan», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_6 спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки: перелому 2-4 ребер по передній аксилярній лінії ліворуч.
Також внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобілю марки «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_7 спричинено середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді закритої травми лівого коліна: розриву заднього рогу медіального меніска; крововиливу у параартикулярних м`яких тканинах (із явищами синовіїту, бурситу); інтерстіціальний розрив сухожилка чотирьохголового м`яза. Крім того, ОСОБА_7 спричинено легке тілесне ушкодження у вигляді рани тім`яної ділянки голови.
В діях водія ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам пунктів 10.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України, які є причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди.
Крім того, в діях водія ОСОБА_5 встановлено порушення вимог пунктів 1.5, підпункту «б» пункту 2.3 та підпунктів «а», «г», «д», «е» пункту 2.10 Правил дорожнього руху.
Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 10.1 та 13.1 Правил дорожнього руху України знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. Дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 та потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
За фактом ДТП було внесено відомості до ЄРДР за № 12024100000001427 від 14.12.2024 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, в рамках якого ОСОБА_11 визнано потерпілим. 
Вказані обставини встановлені ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 14.02.2025 у справі № 758/1957/25, яка набрала законної сили 11.06.2025, якою ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України на підставі статті 46 КК України у зв`язку з примиренням винного із потерпілим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_7 та відшкодуванням потерпілому ОСОБА_6 та потерпілому ОСОБА_7 шкоди, кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З огляду на викладене та відповідно до положення ст. 82 ЦПК України, а також засад інституту доказування у цивільному судочинстві, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 14.02.2025, яка набрала законної сили, згідно з якою відповідача визнано винуватим у дорожньо-транспортній пригоді.
На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована в ТДВ ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» відповідно до Полісу № 221968749.
03.04.2025 ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» здійснило виплату страхового відшкодування власнику транспортного засобу «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_3 , у сумі 160 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 2428. 
Відповідно до висновку експерта № 84/02-25 від 25.02.2025 ТОВ «Клевер Експерт» вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_3 , становить 668 468,70 грн. та дорівнює ринковій вартості вказаного автомобіля станом на момент ДТП; вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 1 310 089,31 грн.
Згідно з довідкою № 22 КНП «Консультативно-діагностичний центр» Шевченківського району м. Києві внаслідок ДТП, яка мала місце 13.12.2024, ОСОБА_9 отримав забій м`яких тканин лівого надпліччя, у зв`язку з чим йому рекомендовано лікування у лікаря ортопеда-травматолога. 
Згідно з консультативним висновком лікаря ортопеда-травматолога медичного центру «SV Center» від 15.12.2024 в ОСОБА_1 діагностовано пошкодженняакроміально-ключичного суглоба лівого плеча, набряково-больовий синдром вираженого ступеню, призначено медикоментозне лікування та фізіотерапія. 
Частинами 1, 2 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно із ч. 1 ст. 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:
1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;
2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;
3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Згідно зі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина перша статті 1194 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і далі в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми відповідно до цього Закону.
Частиною 1 статті 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається знищеним, якщо вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість транспортного засобу станом на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, страхова (регламентна) виплата розраховується як сума:
-матеріальних збитків, що визначаються як різниця між ринковою вартістю транспортного засобу на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та після пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;
-документально підтверджених витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки такого транспортного засобу на території України.
У разі досягнення згоди між потерпілою особою та страховиком (МТСБУ) щодо відчуження потерпілою особою на користь страховика (МТСБУ) знищеного транспортного засобу страхова (регламентна) виплата розраховується як сума:
-ринкової вартості транспортного засобу на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;
-документально підтверджених витрат, пов`язаних з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання потерпілої особи або до місця стоянки такого транспортного засобу на території України.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц вказано, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року у справі № 213/2186/16-ц (провадження № 61-2517св19) зроблено висновок про те, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.
Таким чином, наявні у матеріалах справ докази у повній мірі підтверджують як факт завдання шкоди автомобілю «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_3 , так і те, що ця шкода була завдана 13.12.2024 саме відповідачем внаслідок неправомірних дій останнього. Вина відповідача у завданні шкоди встановлена судом в ухвалі Подільського районного суду м. Києва від 14.02.2025 у справі № 758/1957/25, яка набрала законної сили 11.06.2025.
Цією ж постановою судом встановлено, що саме через дії водія ОСОБА_5 і сталася дорожньо-транспортна пригода.
Як встановлено вище, ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_3 , на момент ДТП становила 668 468,70 грн., а вартість відновлювального ремонту внаслідок його пошкодження - 1 310 089,31 грн., що підтверджується висновком експерта № 84/02-25 від 25.02.2025, складеного судовим експертом.
При цьому суд враховує, що відповідачем не було надано будь-яких належних та допустимих доказів на спростування наданого позивачем документу за наслідками автотоварознавчого дослідження, проведеного експертом.
Суд також не приймає до уваги посилання відповідача на те, що огляд пошкодженого колісного транспортного засобу «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_3 , проводився без його участі, оскільки законодавством не встановлено обов`язкової участі власника пошкодженого автомобіля та особи, винної у ДТП, у проведенні експертом (оцінювачем) огляду пошкодженого колісного транспортного засобу.
Так, відповідно до п. 5.2 Розділу V «Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату, у разі такої потреби. 
Тобто, вказана норма не містить імперативного припису щодо обов`язкової участі вищезазначених осіб, зокрема, особи, винної у ДТП.
До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові № 643/10751/16-ц від 23.11.2020 року.
Враховуючи викладене, оскільки витрати на відновлювальний ремонт автомобіля «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_3 , перевищують його вартість на момент ДТП, його ремонт є економічно необґрунтованим, транспортний засіб вважається фізично знищеним в силу вимог закону. 
З матеріалів справ убачається, що 03.04.2025 ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» здійснило виплату страхового відшкодування власнику транспортного засобу «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_3 , у сумі 160 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 2428. 
В судовому засіданні позивач зазначив, що 19.12.2025 ним були реалізовані залишки транспортного засобу за 3 500,00 дол. США, вказаний факт стороною відповідача не заперечувався та не був спростований. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження вартості автомобіля після ДТП іншої, ніж та, за яку позивачем було його відчужено, матеріали справи не містять.
Згідно з пунктами 7.18, 7.19 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися, або із застосуванням методу питомої ваги окремої складової КТЗ від ринкової вартості КТЗ. 
У разі наявності даних щодо продажу аналогічного КТЗ у такому самому технічному стані за вартість утилізації КТЗ, що оцінюється, може прийматися ціна продажу зазначеного аналогічного КТЗ.
Таким чином, судом за вартість автомобіля марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_3 , після ДТП приймається ціна його продажу - 3 500,00 дол. США, що станом на 19.12.2025 відповідно до курсу НБУ еквівалентно 148 180,90 грн.
З урахуванням виплаченого ПрАТ «СК «Інтер-Поліс» розміру відшкодування шкоди на суму 160 000,00 грн. та з урахуванням вартості реалізації залишків аварійно пошкодженого автомобіля «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_3 , в сумі 148 180,90 грн., з відповідача на користь позивача належить стягнути 360 287,80 грн. = (668 468,70 грн. - 160 000,00 грн. - 148 180,90 грн.). 
Щодо посилання сторони відповідача на те, що ОСОБА_9 є неналежним позивачем у вказаній справі, оскільки автомобіль «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_3 , належить іншій особі, суд зазначає наступне. 
Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 право власності на автомобіль «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_3 , зареєстроване ОСОБА_12 , як зазначив позивач у судовому засіданні, автомобіль належить його матері. 
При цьому, в матеріалах справи наявна довіреність від 08.08.2023, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратенком М.І. та зареєстрована в реєстрі за № 807, в якій зазначено, що ОСОБА_12 надала ОСОБА_8 право, зокрема, керувати автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_3 , а також уповноважила останнього представляти її інтереси з питань щодо його експлуатації. 
Суд враховує позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 07.11.2018 у справі №200/21325/15-ц, відповідно до якої позивач, який на достатній правовій підставі володіє майном, якому завдано шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, має право на відшкодування такої шкоди.
Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння.
Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує.
Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.
Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.
Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.
Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.
Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14.
Таким чином позивач на законних підставах користувався автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_3 , та є належним позивачем у справі.
Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 1 000 000,00 грн. суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
На підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, моральна шкода відшкодовується незалежно від наявності вини.
Відповідно до п. 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідні обставини встановлюються судом на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19.
Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження N 14-538цс19) розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Обгрунтовуючи заявлені вимоги про стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 1000000,00 грн. позивач посилається на те, що внаслідок ДТП він зазнав моральних переживань, які були викликані незручностями та порушенням його звичайного способу життя, пов`язаними з неможливістю користуватись транспортним засобом, а також отриманими тілесними ушкодженнями, змушений був проходиит лікування. Також моральні переживання спричинив і той факт, що відповідач залишив місце ДТП та до теперішнього часу не відшкодував завданої шкоди, у той час як іншим постраждалим у ДТП виплатив всю заявлену ними шкоду в рамках кримінального провадження. 
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 761/14285/16-ц, участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до моральних страждань.
Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»).
Визначаючи розмір моральної шкоди судом враховано моральний стан позивача, який внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження, був фізично знищений транспортний засіб, яким він користувався, через що він тривалий час був позбавлений мжливості користуватися автомобілем, як, наслідок, порушений його звичайний спосіб життя, що негативно вплинуло на позивача, а також керуючись принципом справедливості, виваженості, розумності, суд приходить до висновку, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яку суд визначає в розмірі 20 000,00 грн. та яку вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь позивача. Відтак, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди. 
Розподіл судових витрат здійснюється судом відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 360 287 (триста шістдесят тисяч двісті вісімдесят сім) гривень 80 копійок; моральну шкоду у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок; витрати по сплаті судового збору у розмірі 200 (двісті) гривень 00 копійок. 
В іншій частині у задоволенні позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 3 602 (три тисячі шістсот дві) гривні 76 копійок. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про сторони:
Позивач - ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_5 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;
Відповідач - ОСОБА_5 , РНОКПП - НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя О.О.Тиха