Справа № 560/11154/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

05 січня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 в якому просить:
1. Визнати незаконним та скасувати наказ керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період до військової частини НОМЕР_1 .
2. Визнати протиправними дії керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо не розгляду заяви про надання відстрочки, враховуючи порушення права на відстрочку від призову під час мобілізації.
3. Визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування до списків особового складу частини, прийняття на військову службу та призначення на посаду ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28 травня 2025 року особисто прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та подав заяву про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», де її прийняли. Натомість позивачу було вручено повістку від 28.05.2025 року, якою направлено на військово-лікарську комісію до ІНФОРМАЦІЯ_3 того ж дня. В подальшому в той же день позивач пройшов військово-лікарську комісію в ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з висновком якої позивача визнано придатним до військової служби. Зазначає, що проходження військово-лікарської комісії було здійснено неналежним чином. В подальшому 28 травня 2025 року наказом керівника ІНФОРМАЦІЯ_4 про призов ОСОБА_1 , останнього протиправно було призвано на військову службу під час мобілізації до військової частини НОМЕР_1 .
Враховуючи викладене, позивач вважає дії на накази відповідачів протиправними та такими, що порушують його права, тому просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою від 10.06.2025 суд залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху. Надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 5 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання: доказів сплати 2906,88 грн судового збору за платіжними реквізитами Хмельницького окружного адміністративного суду або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні). Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- письмові докази реєстрації заяви ОСОБА_1 від 28.05.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період; 
- письмову інформацію з підтвердженням про те, у який спосіб була подана заява ОСОБА_1 від 28.05.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період (особисто подана чи надіслана поштою); 
- належним чином засвідчену копію наказу керівника ІНФОРМАЦІЯ_4 про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації, на особливий період; 
- відомості, зазначені в адвокатському запиті адвоката Шевчука В.В. від 03.06.2025 року;
- довідку форми 7 про відмову ОСОБА_1 в наданні відстрочки.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що 28.05.2025 року громадянин ОСОБА_1 прибув самостійно до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження ВЛК. В результаті цього, громадянин ОСОБА_1 самостійно вибув із ІНФОРМАЦІЯ_4 для подальшого проходження військово-лікарської комісії до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Будь-які заяви від громадянина ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації не надходили. Фізична сила чи морально-психологічний тиск військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо громадянина ОСОБА_1 не застосовувалися, а також листи з будь яких правоохоронних органів з приводу звернення, скарги, заяви від громадянина ОСОБА_1 , з приводу неправомірних дій окремих службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 не надходили.
Відповідно до Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 28.05.2025 року військово-лікарською комісією «КПП «Теофіпольська багатопрофільна лікарня» Теофіпольської селищної ради» визнаний придатним до військової служби за ст. 10 «в» графи II наказу МО України №402 від 14.08.2008 року. На додаткове медичне обстеження гр. ОСОБА_1 не направлявся та про погіршення стану здоров`я не повідомляв. Копії додатків, 4, 13 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ №402-2008 додаються.
Тому згідно Указу Президента України №65/2022 від 24.02.2022 року ОСОБА_1 , 29.05.2025 року був призваний по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_4 та направлений для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_1 . Копія витягу з наказу додається.
30.05.2025 року на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 через засоби поштового зв`язку було надіслано заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Однак ця заява не була взята до уваги, тому що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та порядоком надання та оформлення відстрочки від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період визначено пунктами 56-67 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 16.05.2024 року №560. Натомість, громадянин ОСОБА_1 на тоц час вже був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 .
Таким чином, на підставі вищевикладеного, представник відповідача вважає, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Представник військової частини НОМЕР_2 подав до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що рішення відповідача-2 є правомірними, тому підстав для визнання їх протиправними та скасування немає. 
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
28.05.2025 року ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження ВЛК. 
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії №2025-0528-1824-1715-0 від 28.05.2025 року «КПП «Теофіпольська багатопрофільна лікарня» Теофіпольської селищної ради» позивач визнаний придатним до військової служби за ст. 10 «в» графи II наказу МО України №402 від 14.08.2008 року. 
29.05.2025 року відповідно до наказу №198 позивач призваний по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_4 та направлений для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_1 . 
Вважаючи дії та накази відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України, Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Згідно з частинами другою, третьою статті 1 Закону № 2232-XII, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом. (ч. 5 ст. 1 Закону № 2232-XII).
Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною чотирнадцятою статті 2 Закону № 2232-XII установлено, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, постановлено:
ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб;
військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався згідно з Указами Президента та діє на час розгляду цієї справи.
Позивач зауважує, що його призов на військову службу під час мобілізації є протиправним, оскільки він має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»
На підтвердження вказаного до матеріалів справи надано заяву позивача про надання відстрочки від призову на військову службу від 28.05.2025 з документами, які, на думку позивача, підтверджують його право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Разом із тим, частиною 7 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII установлено, що перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Згідно пункту 11 цього Положення районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім іншого, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
Верховний Суд у постанові від 01.10.2024 у справі № 160/10728/23 звернув увагу на те, що право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (зокрема, районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки). При цьому реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця.
Суд зауважує, що відповідно до поштового опису вищевказана заява позивача про надання відстрочки направлена поштою до ІНФОРМАЦІЯ_1 лише 29.05.2025, та вручена відповідачу 30.05.2025. 
Суд звертає увагу, що сам лише факт подання заяви не свідчить про те, що на її підставі позивачу в установленому порядку оформлено відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Натомість, будь яких належних та достовірних доказів (зокрема, витягу із застосунку «Резерв+» або «ДІЯ», інформації з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних і резервістів), які підтверджують, що уповноваженим органом оформлено позивачу відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, до суду не надано.
Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що під час проведення мобілізаційних процедур позивач надавав до ІНФОРМАЦІЯ_1 документи для підтвердження наявності у нього підстав для відстрочки та оформлення права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Також свою незгоду із діями ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач аргументує тим, що при проходженні медичного огляду комісією не враховано наявні хвороби, які призводять до значних порушень функцій організму.
З цього приводу суд зазначає, що правомірність довідки військово-лікарської комісії №2025-0528-1824-1715-0 від 28.05.2025 року «КПП «Теофіпольська багатопрофільна лікарня» Теофіпольської селищної ради», відповідно доякої позивач визнаний придатним до військової служби, не є предметом судового оскарження у цій справі.
До того ж, не врахування під час проходження комісії наявних хвороб, про які зазначає позивач у позовній заяві, не є беззаперечним свідченням непридатності до військової служби, як і відсутність доказів надання оцінки ступеню придатності позивача до військової служби.
Отже, фактичні обставини справи та правове регулювання спірних правовідносин дозволяють суду дійти висновку, що позивач не скористався можливістю реалізації права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та оформлення його у відповідний спосіб до прийняття наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов на військову службу ОСОБА_1 .
Крім того, слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 05.02.2025 у справі № 160/2592/23 наголосив, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.
З огляду на вказане суд дійшов висновку, що оскаржуваний у цій справі наказ керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації прийнятий відповідачем правомірно, тому підстав для визнання його протиправним та скасування немає.
Оскільки суд відмовляє у задоволенні вищевказаних позовних вимог, то вимога про визнання незаконним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування до списків особового складу частини, прийняття на військову службу та призначення на посаду ОСОБА_1 також задоволенню не підлягає.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, підстав для розподілу судових витрат немає.
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та скасування наказів відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 ) 	
Відповідач:	ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )  Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 ) 	

Головуючий суддя 		В.К. Блонський