ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року
м. Київ

справа № 604/771/24
провадження № 61-4648св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., 
Червинської М. Є.,

учасники справи:
позивач - Фермерське господарство «Золотий жайвір»,
відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Фермерського господарства «Золотий жайвір» 
на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області 
від 05 листопада 2024 року у складі судді Сіянко В. М., додаткове рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2024 року у складі судді Сіянко В. М. та постанову Тернопільського апеляційного суду від 04 березня 2025 року у складі колегії суддів: Гірського Б. О., Храпак Н. М., Костіва О. З.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2024 року Фермерське господарство «Золотий жайвір» (далі - ФГ «Золотий жайвір») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання укладеними додаткових угод до договорів оренди землі та визнання договорів оренди землі поновленими.

Позов мотивований тим, що 28 травня 2017 року між сторонами року був укладений договір оренди землі № 055/25 строком на 7 років щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6124610500:01:002:0472 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), яка розташована за межами населеного пункту на території Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області. Державна реєстрація речового права - права оренди ФГ «Золотий жайвір» проведена 16 червня 2017 року.

07 червня 2017 року між ФГ «Золотий жайвір» і ОСОБА_1 був підписаний договір оренди землі № 092 строком на 7 років щодо земельної ділянки 
з кадастровим номером 6124610500:01:002:0173 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), яка розташована за межами населеного пункту на території Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області. Державна реєстрація речового права - права оренди ФГ «Золотий жайвір» проведена 20 червня 2017 року.

З метою приведення умов договору у відповідність до земельного законодавства ФГ «Золотий жайвір» 03 травня 2024 року направило ОСОБА_1 повідомлення, в яких повідомило про необхідність приведення договорів оренди землі від 28 травня 2017 року № 055/25 і від 07 червня 2017 року № 092 
у відповідність до земельного законодавства, до яких було долучено два примірника додаткової угоди № 02/05/24 до договору оренди землі від 
28 травня 2017 року № 055/25 і два примірника додаткової угоди № 02/05/24 до договору оренди землі від 07 червня 2017 року № 092, один примірник кожного 
з яких після підписання підлягало поверненню позивачу. Умовами додаткових угод передбачалося внесення змін до договорів оренди, а саме доповнення пункту 7 договору, який передбачав, що після закінчення строку, на який укладено договір, він автоматично поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення 
в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.

Вказані повідомлення з примірниками додаткових угод були направлені відповідачу та вручені, однак підписаних орендодавцем примірників додаткових угод орендар не отримав.

Крім того, позивач з метою доведення до відома орендодавця свого наміру щодо продовження орендних відносин, завчасно, тобто не пізніше ніж за один календарний місяць до закінчення договору оренди землі, направив на адресу відповідача листи-повідомлення про намір скористатись переважним правом на поновлення дії укладених договорів оренди землі або ж укладення договорів оренди щодо спірних земельних ділянок на новий строк, додавши до листів відповідні проекти додаткових угод. Вказані листи орендаря орендодавцем було отримано.

Враховуючи, що ФГ «Золотий жайвір» як орендар, який належним чином виконував та виконує умови договорів оренди, має переважне право на поновлення договорів оренди на новий строк, про намір скористатися яким повідомив орендодавця, то в даному випадку наявне зволікання орендодавця 
у вчиненні дій щодо поновлення договорів оренди, яке полягає у непідписанні ним примірників додаткових угод до договорів, проекти яких було йому направлено.

ФГ «Золотий жайвір» просило визнати укладеною додаткову угоду № 02/05/24 до договору оренди землі від 28 травня 2017 року № 055/25, виклавши її 
в редакції, яка наведена у позовній заяві; визнати поновленим (укладеним на новий строк) договір оренди землі від 28 травня 2017 року № 055/25 від 
28 травня 2017 року, виклавши додаткову угоду № 1 до цього договору 
в редакції, яка наведена у позовній заяві; визнати укладеною додаткову угоду 
№ 02/05/24 до договору оренди землі від 07 червня 2017 року № 092, виклавши її в редакції, яка наведена у позовній заяві; визнати поновленим (укладеним на новий строк) договір оренди землі від 07 червня 2017 року № 092, виклавши додаткову угоду № 1 до цього договору в редакції, яка наведена у позовній заяві.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 
05 листопада 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався тим, що в орендодавця відсутнє волевиявлення на укладення договору оренди землі з позивачем на новий строк, відповідач завчасно направила орендарю 
лист-повідомлення про заперечення у поновленні договорів оренди землі, 
у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог ФГ «Золотий жайвір».

Додатковим рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2024 року стягнено з ФГ «Золотий жайвір» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Врахувавши надані представником відповідача докази понесених витрат на правову допомогу, суд вважав, що витрати на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн підтверджено належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови 
у задоволенні позовних вимог про визнання договору оренди землі поновленим і додатковим рішенням, ФГ «Золотий жайвір» подало апеляційні скарги.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 04 березня 2025 року апеляційні скарги ФГ «Золотий жайвір» залишено без задоволення.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 
05 листопада 2024 року в оскаржуваній частині та додаткове рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2024 року залишено без змін.

Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 30 травня 2024 року у цій справі.

Залишаючи апеляційні скарги без задоволення, апеляційний суд погодився 
з висновками суду першої інстанції.

Короткий зміст вимог і доводів касаційної скарги

10 квітня 2025 року представник ФГ «Золотий жайвір» - Покотило Ю. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 листопада 
2024 року в частині позовних вимог про визнання договорів оренди землі поновленими, додаткове рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 04 березня 2025 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивач має переважне право на поновлення договорів оренди землі, оскільки він дотримався встановленої статтею 33 Закону України «Про оренду землі» процедури і строків. ОСОБА_1 протягом місяця після закінчення строку дії договорів оренди землі листів-повідомлень про заперечення у поновленні договору оренди землі, передбачених пунктом 8 кожного договору, орендареві не направив. Заявник вказує, що листи, складені та підписані від імені ОСОБА_1 , які були взяті судами до уваги, були складені, підписані та відправлені не ОСОБА_1 , а іншою особою, оскільки підписи, виконані від імені ОСОБА_1 , істотно відрізняються між собою та від його підписів у договорах оренди землі та актах приймання-передання земельних ділянок. В свою чергу суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Заявник також вказує, що заявлений розмір судових витрат є неспівмірним з обсягом наданих послуг.

Інші аргументи учасників справи

15 травня 2025 року представник ОСОБА_1 - Хацкевич Р. М. подав до Верховного Суду відзив, у якому просить в задоволенні касаційної скарги відмовити.

Відзив мотивований тим, що касаційна скарга є необґрунтованою 
і безпідставною.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Підволочиського районного суду Тернопільської області.

26 травня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, 
є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У частині першій статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи 
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, урахувавши аргументи, наведені 
у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Короткий зміст фактичних обставин справи

ОСОБА_1 є власником земельних ділянок з кадастровими номерами 6124610500:01:002:0472, 6124610500:01:002:0173, які розташовані за межами населеного пункту на території Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області.

28 травня 2017 року між ОСОБА_1 і ФГ «Золотий жайвір» укладено договір оренди землі № 055/25, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), яка розташована за межами населеного пункту на території Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області, площею 0,2603 га, кадастровий номер 6124610500:01:002:0472. Договір оренди зареєстрований 20 червня 
2017 року.

07 червня 2017 року між ОСОБА_1 і ФГ «Золотий жайвір» укладено договір оренди землі № 092, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), яка розташована за межами населеного пункту на території Скалатської міської ради Підволочиського району Тернопільської області, площею 3,6517 га, кадастровий номер 6124610500:01:002:0173. Договір оренди зареєстрований 22 червня 
2017 року.

Вказані договори укладено на 7 років і передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір, орендар має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. У випадку якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (пункти 7, 8 договорів оренди).

ФГ «Золотий жайвір» на адресу ОСОБА_1 02 травня 2024 року за № С-0472-4 
і №С-0173-4 направив повідомлення про необхідність приведення договорів оренди землі від 28 травня 2017 року № 055/25 і від 07 червня 2017 року № 092 
у відповідність до земельного законодавства. До вказаних повідомлень додано по два примірники додаткової угоди № 02/05/24, згідно з якою договір оренди доповнюється новим пунктом 7: «Сторонами встановлено умову щодо поновлення договору оренди землі відповідно до статті 126-1 ЗК України, а саме: після закінчення строку, на який укладено договір, він автоматично поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається». 

Вказані повідомлення ОСОБА_1 отримав 20 травня 2024 року.

Також ФГ «Золотий жайвір» на адресу ОСОБА_1 19 березня 2024 року за 
№ С-0472-2 і 09 квітня 2024 року за № С-0173-2 направило листи-повідомлення, 
в яких повідомило про намір скористатися переважним правом на поновлення дії укладених договорів оренди землі або ж на укладення договорів оренди землі на новий строк, та додало по два примірники додаткової угоди та проекти договору оренди землі.

25 квітня 2024 року і 30 травня 2024 року ОСОБА_1 направив до ФГ «Золотий жайвір» листи-повідомлення, яким повідомив, що він не бажає поновлювати дію договорів оренди, відмовляється від орендних відносин з ФГ «Золотий жайвір» 
у будь-якій формі і має намір використовувати земельні ділянки на власний розсуд. 

Листи вручено 30 квітня 2024 року і 14 червня 2024 року відповідно.

Мотиви, якими керується Верховний Суд

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам закону відповідають.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які 
ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови 
в позові (постанова Верховного Суду від 15 березня 2023 року в справі 
№ 753/8671/21 (провадження № 61-550св22)).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 
05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови 
у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження 
№ 61-12101св23), постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Предметом цього спору є поновлення договору оренди землі на новий строк.

Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про оренду землі», ЗК України та ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства щодо договору найму, регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Згідно зі статтею 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом

У статті 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У частині першій статті 777 ЦК України закріплено переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачено певну процедуру здійснення цього права.

Відповідно до частин першої та другої статті 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння 
і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися 
в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням 
і організаціям, а також іноземним державам.

За змістом статті 126-1 ЗК України якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.

Сторона договору, яка бажає скористатися правом відмови від поновлення договору не пізніш як за місяць до дати закінчення дії такого договору, подає до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про виключення 
з цього реєстру відомостей про поновлення договору.

У разі відсутності заяви про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору до дати закінчення дії такого договору після настання відповідної дати закінчення дії договору державна реєстрація речового права продовжується на той самий строк.

Згідно з абзацом 4 розділу IX «Перехідні положення» Закону України «Про оренду землі» правила, визначені статтею 126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» набрав чинності 16 січня 2020 року.

Тобто, усі договори оренди землі, які були укладені до набрання чинності цього Закону поновлюються на умовах, визначених в цих договорах за встановленими законодавством правилами, які були чинні на момент їх укладення.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проєкт додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У частині шостій статті 33 Закону України «Про оренду землі» визначено, що 
у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення 
у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється, зокрема із власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності).

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, 
а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (частини восьма, дев`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

Аналіз змісту цієї статті дає підстави стверджувати, що вона містить два законодавчих механізми такого поновлення: а) укладення договору оренди землі на новий строк з орендарем, який має переважне право перед іншими особами (частини перша-п`ята статті 33 Закону України «Про оренду землі»); 
б) поновлення (продовження) існуючого договору оренди землі на той самий строк і на тих же умовах, які були передбачені договором, у загальному порядку; при цьому таке поновлення не передбачає наявності інших осіб, які виявили намір орендувати відповідну земельну ділянку (після закінчення строку дії існуючого договору), тобто в ситуації, коли переважне право орендаря не виникає (частина шоста статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

Отже у Законі України «Про оренду землі» ототожнено поняття «переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк» і «поновлення договору оренди землі», з використанням конструкції «поновлення договору оренди землі» як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами першою-п`ятою, так і для підстави, передбаченої частиною шостою цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність.

У постанові від 19 грудня 2024 року у справі № 604/424/23 Верховний Суд дійшов висновку, що порушення орендодавцем місячного строку для направлення орендареві листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі (за наявності таких заперечень) у відповідь на вчасно відправлений орендарем лист-повідомлення про поновлення цього договору 
з проєктом відповідної додаткової угоди дає орендареві, який добросовісно продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, підстави розраховувати на поновлення такого договору в силу частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі».

У такому разі відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення 
у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше. Але таке поновлення обов`язково оформляється шляхом підписання сторонами додаткової угоди, а у разі якщо орендодавець цього не робить, - у судовому порядку за вимогою про визнання укладеною додаткової угоди та з фіксацією її повного тексту у резолютивній частині рішення суду.

Вказані висновки щодо застосування норм права відповідно до частини третьої статті 400 ЦПК України підлягають врахуванню під час розгляду цієї справи.

Наведене також узгоджується з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20, відповідно до яких норми про переважне право орендаря на поновлення договору спрямовані лише на забезпечення пріоритету його інтересів перед інтересами інших осіб. Будь-якого іншого змісту переважне право не має. Воно не може трансформуватися у право на спонукання орендодавця до укладення договору на новий строк за відсутності його згоди зі зміненими умовами (пункт 8.26 вказаної постанови).

У розглядуваній справі ФГ «Золотий жайвір», посилаючись на відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі та продовження користування земельною ділянкою, звернулось до суду 
з позовом, в якому просило визнати поновленими (укладеними на новий строк) договори оренди землі, виклавши додаткову угоду до договорів у редакції, які наведені у позовній заяві.

Тобто ФГ «Золотий жайвір» звернулось до суду за захистом свого переважного права на укладення договору оренди землі на новий строк.

Водночас за обставин справи вбачається, що ОСОБА_1 не укладав нових договорів оренди з іншим орендарем, а також не підписував додаткову угоду із ФГ «Золотий жайвір» щодо нового строку договору оренди, висловивши своє небажання продовжувати строк дії договорів оренди землі, направивши позивачу 25 квітня 2024 року і 30 травня 2024 рокулист-повідомлення.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, встановивши, що орендодавець висловив своє небажання продовжувати дію договорів оренди 
і не підписав додаткової угоди до них, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки передбачене статтею 33 Закону України «Про оренду землі» переважне право позивача на укладення договору оренди землі на новий строк припинилося.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до статті 316 ЦК України право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Правомочність власника - в його праві володіти, користуватися 
й розпоряджатися майном у межах, встановлених законом (випливає зі статті 317 ЦК України). Право користування є одним з видів речових прав на чуже майно (стаття 395 ЦК України).

Задля дотримання балансу між правами та законними інтересами власника та користувача (орендодавця та орендаря) законодавець передбачив, що 
власник - орендодавець захищений правом вибору, здавати або не здавати своє майно в оренду, та правом змінювати умови договору при його переукладенні на новий строк; орендар, який належно виконував свої обов`язки за договором оренди, захищений тим, що за прийнятності для нього нових умов, саме він має переважне право укладення нового договору перед будь-якими іншими особами (постанова Верховного Суду 18 січня 2018 року у справі № 910/12017/17).

Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі. Для пролонгації відносини оренди та реалізації переважного права на укладення договору оренди на новий строк необхідною є згода обох сторін, одного лише волевиявлення орендаря недостатньо.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що після закінчення строку дії договору оренди між ФГ «Золотий жайвір» як орендарем і ОСОБА_1 як орендодавцем не досягнуто згоди щодо продовження дії договорів оренди, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання поновленим на новий строк договорів оренди землі у запропонованій позивачем редакції, оскільки орендодавець повідомив орендаря про відсутність наміру продовжувати договори оренди.

Направлення орендарем пропозиції про продовження відносин оренди не 
є безумовною підставою для їх поновлення між сторонами у разі відсутності волевиявлення орендодавця на продовження договору оренди.

Наявність незгоди орендодавця щодо поновлення договору оренди земельної ділянки згідно з положеннями частини п`ятої статті 33 Закону України «Про оренду землі» виключає можливість визнання поновленим попереднього договору у вибраний позивачем спосіб.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 
08 березня 2024 року у справі № 604/425/23 (провадження № 61-18021св23), від 21 березня 2024 року у справі № 604/423/23 (провадження № 61-18123св23), від 08 травня 2024 року у справі № 604/483/23 (провадження № 61-17970св23), від 27 травня 2024 року у справі № 604/482/23 (провадження № 61-1799св24), від 
28 травня 2024 року у справі № 604/648/23 (провадження № 61-4230св24), від 
03 липня 2024 року у справі № 604/479/23 (провадження № 61-1195св24), від 
05 липня 2024 року у справі № 604/630/23 (провадження № 61-4229св24), від 
25 липня 2024 року у справі № 604/647/23 (провадження № 61-1805св24), від 
08 серпня 2024 року у справі № 604/779/23 (провадження № 61-3971св24).

Доводи касаційної скарги про те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що у матеріалах справи достатньо доказів для вирішення спору по суті, а ОСОБА_1 у судовому засіданні підтвердив, що саме він особисто підписував листи та направив їх позивачу в передбачені умовами договору та законом строки.

Перевіривши додаткове рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2024 року, колегія суддів зазначає, що воно ухвалено з дотриманням норм процесуального і матеріального права. Підстав для його скасування немає.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції правильно виходив із співмірності витрат зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою, 
у зв`язку з чим дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Доводи про неналежність акта приймання-передачі наданих адвокатом Хацкевичем Р. М. послуг як доказу, є безпідставним та необґрунтованими, оскільки законодавством не встановлено конкретних вимог до такого документа. Крім того, у ньому зазначено перелік послуг, які адвокатом було надано, та загальна сума їх вартості, передбачена в тому числі договором про надання правової допомоги, а також у ньому зазначено і сам номер договору правничої допомоги, що свідчить про належність цього акта наданих послуг саме до договору про надання правничої допомоги від 19 червня 2024 року 
№ 19/06/24/03.

Аргументи заявника про неврахування висновків Верховного Суду, наведених 
у касаційній скарзі, є безпідставними, оскільки висновки, зроблені судами у цій справі, не суперечать висновкам Верховного Суду і Верховного Суду України, викладеним у постановах, наведених заявником у касаційній скарзі.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника з висновками судів першої і апеляційної інстанцій щодо встановлених обставин справи та необхідності переоцінки доказів. При цьому згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє 
в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області 
від 05 листопада 2024 року, додаткового рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2024 року та постанови Тернопільського апеляційного суду від 04 березня 2025 року - без змін, оскільки підстав для їх скасування немає.

З огляду на те, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, розподіл судових витрат зі сплати судового збору відповідно до статті 141 ЦПК України не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фермерського господарства «Золотий жайвір» залишити без задоволення.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 
05 листопада 2024 року, додаткове рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2024 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 04 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська