Справа № 455/1574/25
Провадження № 2/455/665/2025

РІШЕННЯ
Іменем України

16 грудня 2025 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області в складі: 
головуючого судді Кушніра А.В.,
секретар судового засідання Борковська Н.М.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

07.08.2025 представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Писко С.І. звернулася до Старосамбірського районного суду Львівської області із зазначеною позовною заявою, в якій просить суд визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 0,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в ОВГК «Волошиново» с.Волошиново Старосамбірського району Львівської області, що належала ОСОБА_2 відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №055052 від 24.05.1997року, та право на земельну частку (пай) розміром 0,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в ОВГК «Волошиново» с.Волошиново Старосамбірського району Львівської області, що належала ОСОБА_3 відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №117082 від 24.05.1997року, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина на право власності на земельну ділянку площею 0,36 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебуває у колективній власності ОВСН "Волошиново", яка належала йому на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай). На день смерті ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 з дружиною ОСОБА_4 . Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Росохи Самбірського району Львівської області померла ОСОБА_4 . На момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 з своїм сином - ОСОБА_3 . При житті 07 грудня 2006 року ОСОБА_4 склала заповіт, за яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті, заповіла батьку позивача ОСОБА_3 . Також зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у селі Росохи Самбірського району Львівської області помер батько позивача, ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на право на земельну частку (пай) площею 0,36 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебуває у колективній власності ОВСН "Волошиново", яка належала його батьку ОСОБА_2 відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай), та на земельну частку (пай) площею 0,36 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебуває у колективній власності ОВСН "Волошиново", яка належала йому особисто на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай). На момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , був зареєстрований та проживав один в АДРЕСА_1 . 
Вказує, що ОСОБА_3 є батьком позивача. 08.08.1998 року позивач одружилась з ОСОБА_5 та при шлюбі змінила своє дошлюбне прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 . Як спадкоємець за законом позивач звернулася у Старосамбірську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , на підставі якої 02.07.2024 року було відкрито спадкову справу за №72652724 у спадковому реєстрі, проте, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , на земельну частку (пай) площею 0,36 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться у колективній власності ОВГК «Волошиново», та земельну частку (пай) площею 0,36 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться у колективній власності ОВГК «Волошиново», що належали ОСОБА_2 , після смерті якого його дружина ОСОБА_4 , спадщину прийняла, проте не оформила своїх спадкових прав, після смерті якої син ОСОБА_3 спадщину прийняв, проте не оформив спадкових прав, зазначивши при цьому що у спадкоємця відсутні оригінали документів на право на земельну частку (пай). Оскільки, право позивачки на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 не може бути оформлено у державній нотаріальній конторі, і тим самим не визнається державними органами, то за захистом порушеного права на майно вона звертається до суду.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2025 року справа визначена для розгляду судді Кушніру А.В.
Ухвалою судді від 13.08.2025 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. 
В підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник – адвокат Писко С.І. не з`явилися, проте представник позивача подала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за відсутності позивача та представника позивача.
Представник відповідача Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника міської ради, зазначає, що позов визнає.
Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання, з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3 , а ОСОБА_3 є батьком позивачки ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.17) та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.29).
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на день смерті був зареєстрований і проживав разом з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 19.06.1997 (а.с.11) та копією довідки виданої Волошинівським старостинським округом Старосамбірської міської ради №420 від 26.06.2024 (а.с.58).
ОСОБА_2 мав право на земельну частку (пай) розміром 0,36 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території с.Росохи, Волошинівської сільської ради, яка належала ОСОБА_2 на підставі Сертифікату серії ЛВ №055052 від 24.05.1997 року, який зареєстровано в книзі записів сертифікатів за №582 та який видано на підставі розпорядження Старосамбірської райдержадміністрації від 21.05.1996 року №146. Зазначене вбачається з довідки про наявність та розмір земельної частки (паю) витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 11.02.2025р. №13 (а.с.28, 162).
Відповідно до Інформаційної довідки із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.07.2024 за параметрами запиту ОСОБА_2 – у Спадковому реєстрі інформація відсутня (а.с.85).
Також встановлено, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та на день смерті була зареєстрована і проживала разом з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 26.09.2012 (а.с.18) та копією довідки виданої Волошинівським старостинським округом Старосамбірської міської ради №419 від 26.06.2024 (а.с.55).
За життя ОСОБА_9 складено заповіт від 07.12.2006 року (а.с.54), відповідно до якого спадкодавець все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла своєму синові ОСОБА_3 .
Як вбачається із матеріалів спадкової справи №58/2013, заведеної 24.09.2012 у Старосамбірській державній нотаріальній конторі після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , подавши 21.02.2013 року до нотаріуса у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини (а.с.142).
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , та на день смерті був зареєстрований і проживав один за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 03.02.2017 (а.с.47) та копією довідки виданої Волошинівським старостинським округом Старосамбірської міської ради №418 від 26.06.2024 (а.с.50).
ОСОБА_3 мав право на земельну частку (пай) розміром 0,36 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка розташована на території с.Росохи, Волошинівської сільської ради, яка належала ОСОБА_3 на підставі Сертифікату серії ЛВ №117082 від 24.05.1997 року, який зареєстровано в книзі записів сертифікатів за №582 та який видано на підставі розпорядження Старосамбірської райдержадміністрації від 21.05.1996 року №146. Зазначене вбачається з довідки про наявність та розмір земельної частки (паю) витягу з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 11.02.2025р. №14 (а.с.27, 163).
Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 01.04.2024 у справі №455/459/24 (а.с.69, 70), визначено ОСОБА_1 додатковий строк три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .
02.07.2024 та 08.07.2025 позивач ОСОБА_1 подала до нотаріуса заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.43, 159), а саме: земельна частка (пай) в ОВГК «Волошиново», розміром 0,36 га, яка знаходиться в селі Волошиново Старосамбірського (на даний час Самбірського) району Львівської області, який належав ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , після смерті якого його дружина - ОСОБА_4 , спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, після смерті якої її син ОСОБА_3 спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, та земельна частка (пай) в ОВГК «Волошиново», розміром 0,36 га, яка знаходиться в селі Волошиново Старосамбірського (на даний час Самбірського) району Львівської області, проте державний нотаріус Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області листом №514/02-14 від 08.07.2025 (а.с.169) повідомив позивача, що не вправі видати свідоцтво про право на спадщину на вищевказане спадкове майно, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане майно.
Правовідносини, наявні між сторонами, мають наступне правове регулювання.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Згідно із частиною 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні
Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. 
Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права.
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).
Згідност.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).
Згідно ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).
Відповідно до положень статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до положень статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
У відповідності до ч.1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 
Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
За змістом статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Згідно положень ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. 
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України).
Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 р.) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому, враховуючи, що спадщина після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , відкрилася до набрання цим кодексом чинності, суд вважає, що у даних правовідносинах слід керуватися положеннями ЦК УРСР (в редакції 1963р.).
Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом.
Відповідно до ч.1 ст.529 цього кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.
Відповідно до вимог ст. 548 цього кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. 
Статтею 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
За змістом положень ст.ст.560, 561 цього кодексу спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. 
Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 
Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивач, згідно з вимогами частини першої статті 206 ЦПК України, може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій заяві.
Частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Відповідач визнав позов, про що зазначив у поданій до суду заяві. 
Як вбачається із матеріалів справи та учасниками справи не оспорюється, що ІНФОРМАЦІЯ_6 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_2 , до складу якої входить право власності на земельну частку (пай) в ОВГК «Волошиново», розміром 0,36 га, яка знаходиться в селі Волошиново Старосамбірського (на даний час Самбірського) району Львівської області. Після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_4 , яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тобто у відповідності до ст.549 ЦК України в редакції 1963 року вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини. Після смерті ОСОБА_4 , спадщину прийняв її син ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом. В подальшому, право власності на спірне спадкове майно перейшло за правилами спадкування за законом до ОСОБА_1 (позивач у справі), як до спадкоємця, який у відповідності до ст.1269 ЦК України прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , подавши до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.
Однак, оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину на зазначене спадкове майно, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.
Таким чином, з огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави згідно положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України для задоволення позову і визнання за позивачем права власності на спірне спадкове майно.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 200, 206, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд 

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Старосамбірської міської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП – НОМЕР_6 ), право на земельну частку (пай) розміром 0,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в ОВГК «Волошиново» с.Волошиново Старосамбірського району Львівської області, що належала ОСОБА_2 відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №055052 від 24.05.1997р. виданого на підставі розпорядження голови Старосамбірської районної державної адміністрації від 21.05.1997 року №146, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (РНОКПП – НОМЕР_6 ), право на земельну частку (пай) розміром 0,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), в ОВГК «Волошиново» с.Волошиново Старосамбірського району Львівської області, що належала ОСОБА_3 відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №117082 від 24.05.1997р. виданого на підставі розпорядження голови Старосамбірської районної державної адміністрації від 21.05.1997 року №146, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП – НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;
Відповідач: Старосамбірська міська рада Самбірського району Львівської області, ЄДРПОУ 04055995, місцезнаходження: м.Старий Самбір, вул.Л.Галицького, 40, Самбірського району Львівської області;

Суддя А.В.Кушнір