ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 314/3449/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 вересня 2025 року у справі №314/3449/25 (головуючий суддя першої інстанції - Мануйлова Н.Ю.) за позовом ОСОБА_1 до відділення поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:
Позивач 30.07.2025 року звернулася до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до відділення поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову відповідача ЕНА №5297706 від 23.07.2025 року про накладання на неї адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн. за ч.2 ст.126 КУпАП.
В обґрунтування позову зазначено, що спірна постанова є незаконною та безпідставною з огляду на те, що вона керувала електроскутером Jinpeng модель ZL-9 Rated, який обладнаний електродвигуном потужністю 1.2 кВт, тому такий скутер не є механічним транспортним засобом, а відтак до водіїв таких транспортних засобів не застосовуються вимоги щодо наявності посвідчення водія.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 вересня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. Вказує, що обов`язок мати при собі посвідчення водія покладається лише на водіїв механічних транспортних засобів. Позивач вважає, що порушення пп. «а» п.2.1 ПДР не відбулось, а отже і накладення адміністративного стягнення незаконне та безпідставне.
Відповідач відзив на скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті. 
Судом апеляційної інстанції справа розглянута в порядку статті 311 КАС України.
У період з 13.11.2025 року по 09.12.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала на лікарняному.
Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.
Згідно матеріалів справи інспектором відділення поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції Прядкою А.В. винесено постанову серії ЕНА № 5297706 від 23.07.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення пп.«а» п.2.1 ПДР, та накладено адміністративне стягнення за ч.2 ст.126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн.. 
За змістом вказаної постанови ОСОБА_1 23.07.2025 року о 17:32 год. в с.Матвіївка по вул.Центральна, 49 керувала скутером Jinpeng без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом. (а.с.7)
Не погодившись з вказаною постановою, позивач оскаржила її до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.
Відповідно до частини 2 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
Пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Як визначено пунктом 2.1 «а» ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Пунктом 2.13 Правил дорожнього руху встановлено, що право на керування транспортними засобами особам може бути надано:
- мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії А1, А) - з 16-річного віку;
- автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії В1, В, С1, С), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, - з 18-річного віку;
- автомобілями з причепами або напівпричепами (категорії ВЕ, С1Е, СЕ), а також тими, що призначені для перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів, - з 19-річного віку;
- автобусами, трамваями і тролейбусами (категорії D1, D, D1Е, DЕ, Т) - з 21-річного віку.
Транспортні засоби належать до таких категорій:
А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт;
А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб.см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше;
В1 - квадро- і трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів;
В - автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, - восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;
С1 - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;
С - призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;
D1 - призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;
D - призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, більше 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;
ВЕ, С1Е, СЕ, D1E, DE - состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D та причепом, повна маса якого перевищує 750 кілограмів;
Т - трамваї та тролейбуси.
Пунктом 1.10 ПДР надано такі визначення:
транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів;
механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується учасниками справи, позивач керувала електроскутером з потужністю електродвигуна 1,2 кВт (а.с.6).
Тобто електродвигун має потужність до 3 кВт, а тому враховуючи положення Правил дорожнього руху України, такий транспортний засіб не є «механічним транспортним засобом», як наслідок на вказаний транспортний засіб не поширюється поняття механічного транспортного засобу.
Враховуючи те, що частина 2 статті 126 КУпАП (керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом) передбачають відповідальність для водія, який керує механічним транспортним засобом, в той час як на транспортний засіб позивача не поширюється поняття «механічного транспортного засобу», суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувана постанова є правомірною.
Враховуючи те, що відповідачем не надано доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке її притягнуто до адміністративної відповідальності та постановою серії ЕНА №5297706 від 23.07.2025 року накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн, суд апеляційної інстанції вважає, що вказана спірна постанова є протиправною та як наслідок підлягає скасуванню.
На підставі зазначеного вище та керуючись положеннями статті 317 КАС України апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нової постанови, якою позов належить задовольнити.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, сплачена позивачем сума судового збору за подання позову у розмірі 605,60 грн. та за подання апеляційної скарги у розмірі 908,40 грн. підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з частиною третьою статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Керуючись статтями 77, 243, 250, 272, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 вересня 2025 року у справі №314/3449/25 задовольнити.
Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 вересня 2025 року у справі №314/3449/25 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову інспектора відділення поліції №2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області капітана поліції Прядкою А.В. серії ЕНА № 5297706 від 23.07.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн.. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у загальному розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

Головуючий - суддя І.В. Юрко 

суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Чабаненко