ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1223/26 Справа № 235/4514/24 	  	Головуючий у першій інстанції:  Кузнєцова А.С. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого –    Красвітної Т.П., 
суддів:     Городничої В.С., Никифоряка Л.П.,
за участю секретаря   Шаповалової О.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м.Кам`янського Дніпропетровської області у складі судді Кузнєцової А.С. від 29 серпня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 про визнання іпотеки припиненою,– 

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2024 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3  обґрунтовуючи це тим, між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та громадянином ОСОБА_2 , який є майновим поручителем ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір 15ДС/15ДС/028/07-1/3 028-07-3-НБС клн. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Красноармійського міськрайонного нотаріального округу Донецької області - Богатовою Іммою Олексіївною. Предмет договору - забезпечення зобов`язань Боржника перед Іпотекодержателем за кредитним договором № 15ДС/028/7-Іклн від 06 березня 2007 року, укладений з боржником ОСОБА_1 . Предмет іпотеки за цім договором - житловий будинок та господарські споруди, земельна ділянка, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . 06 березня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 також був укладений договір поруки за умовами якого ОСОБА_2 відповідає солідарно перед Банком за зобов`язання за кредитним договором. На день звернення з даним позовом до суду ОСОБА_1 повністю виконала свої зобов`язання за кредитним договором та в повному обсязі повернула банку кредитні кошти. Будь-яких майнових претензій банк до неї не пред`являв та не має. Однак, своєчасно вона не отримала в банку довідку про погашення кредиту та не звернулася до нотаріуса щодо зняття заборони на нерухоме майно, так як не була обізнана із такими вимогами закону. 01.10.2020 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань внесено запис за №1000701110060002930 про державну реєстрацію припинення ВАТ «Кредитпромбанк». Відтак, банк, у якому вона отримувала кредит, ліквідований. Ліквідація банку здійснена без правонаступників. Кредитний договір на ім`я ОСОБА_1 та договори поруки та іпотеки на ім`я ОСОБА_2 -М, в описах архівних справ Банку не зазначені. У документах банку, а саме: матеріалах інвентаризації станом на 11.06.2015 року, переліку активів за результатами інвентаризації «Кредити» станом на 01.09.2015 року, договорах відступлення прав вимоги до ПАТ «Дельта Банк», звіті Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку та ліквідаційному балансі Банку, інформація по зазначеному договору відсутня. Наявність зазначеної заборони обмежує ОСОБА_2 права на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Тому позивачі просять визнати припиненою іпотеки за договором іпотеки від 06 червня 2007 року №договір 15ДС/15ДС/028/07-1/3 028-07-3-НБС клн., що був укладений між ОСОБА_2 та ВАТ «Кредитпромбанк» посвідчений приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Богатовою І.О. та виключити з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку, реєстраційний номер обтяження 36682837; зняти заборону відчуження нерухомого майна, яке належить ОСОБА_4 , а саме: житлового будинку та господарських споруд - загальною площею 164,0 кв.м., житлова площа 93,90 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельної ділянки - загальною площею 0,0906 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення Заводського районного суду м.Кам`янського Дніпропетровської області від 29 серпня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3 , про визнання іпотеки такою, що припинена - відмовлено
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 17.09.2004 року, ОСОБА_2 належить будинок та господарські споруди загальною площею 164,0 кв.м., житлова площа 93,90 кв.м., що знаходяться за адресою по АДРЕСА_1 (а.с. 20)
Також, на підставі рішення виконкому Красноармійської міської ради народних депутатів від 17.09.1997 року №465, ОСОБА_2 було оформлено Державний акт на право приватної власності на землю та передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,0906 га, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 , (а.с. 22).
06 березня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 , який є майновим поручителем ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір 15ДС/15ДС/028/07-1/3 028-07-3-НБС клн. Предмет договору - забезпечення зобов`язань Боржника перед Іпотекодержателем за кредитним договором № 15ДС/028/7-Іклн від 06 березня 2007 року, укладений з боржником ОСОБА_1 . 
Відповідно до п.п.1 зазначеного договору, ОСОБА_2 передає нерухоме майно в іпотеку іпотекодержателю для забезпечення зобов`язань позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №15ДС/028/7-Іклн від 06 березня 2007 року (а.с. 10-11).
Згідно змісту договору іпотеки, для забезпечення належного виконання зобов`язань позичальником, що виникають з кредитного договору, ОСОБА_2 передав в іпотеку наступне майно:
- будинок та господарські споруди загальною площею 164,0 кв.м., житлова площа 93,90 кв.м., що знаходяться за адресою по АДРЕСА_1 ;
- земельну ділянку загальною площею 0,0906 га, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №210730188 від 29.05.2020, 06.03.2007 року наявний запис про обтяження згідно договору іпотеки від 06.03.2007 року, зареєстроване державним реєстратором Левченко С.Г., іпотекодержатель – ВАТ «Кредитпромбанк» (а.с. 35).
За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статей 3, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України).
Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України).
Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).
Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) – це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»).
Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання в повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном.
Системний аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави зробити висновок, що після сплати боржником перед банком боргу у повному обсязі, кредитний договір припиняється у зв`язку з виконанням боржником зобов`язання за кредитним договором, а отже, і припиняється дія всіх забезпечувальних договорів.
Позивачі, звертаючись із позовом вказують на те, що, у зв`язку із виконанням ОСОБА_5 зобов`язань за кредитним договором, договір іпотеки, як похідне зобов`язання від кредитного договору, - також припинив дію. Письмові матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів виконання боржником ОСОБА_5 умов кредитного договору №15ДС/028/7-Іклн від 06 березня 2007 року, за зобов`язаннями якої виступив ОСОБА_2 майновим поручителем.
Разом з тим, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі №295/7291/20 (провадження № 61-11106св21) зроблено такий висновок, що “належним відповідачем за вимогами про визнання іпотеки припиненою, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку є банк, щодо якого внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб–підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію припинення без правонаступника юридичної особи. 
Тлумачення частини першої статті 8 ЦК України свідчить, що законодавець визначив порядок усунення прогалин у приватному праві. Приватні відносини є різноманітними, а соціальне життя – рухливе. У зв`язку з цим може виникнути необхідність визначення певного правила, яке не закріплено в приватно-правових нормах безпосередньо; умовами застосування аналогії закону є те, що: відносини, до яких застосовується аналогія, охоплюються предметом цивільно-правового регулювання (статті 1, 9 ЦК); наявність прогалини в їх регулюванні (прогалини в праві); відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин (норми акта цивільного законодавства або договору); існують правові норми, що регулюють подібні за змістом відносини; застосування аналогії закону не повинно суперечити суті цих відносин.
Касаційний суд зауважує, що можуть існувати випадки, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Касаційний суд констатує, що в ЦК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України). Тому Касаційний Суд підкреслює, що коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону.
За таких обставин та з урахуванням наявних підстав вважати іпотеку припиненою, касаційний суд вважає за можливе встановити факт припинення іпотеки та скасувати запис про заборону відчуження на іпотечне майно та про іпотеку, які внесені на підставі договору іпотеки від 26 грудня 2006 року. Касаційний суд акцентує увагу, що ця постанова Верховного Суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування заборони відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку”.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 13 червня 2024 року у справі № 333/8899/21 (провадження № 61-6732св23), на яку посилався заявник у касаційній скарзі.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України, частини четверта, шоста статті 294 ЦПК України).
ЦПК України не визначено осіб, які є заінтересованими у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які суд розглядає в порядку окремого провадження. Коло заінтересованих осіб визначається залежно від мети встановлення фактів, взаємовідносин таких осіб із заявником у зв`язку з фактами, які підлягають встановленню, і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Неправильне визначення такої особи заявником не є підставою для відмови у задоволенні заяви, оскільки заінтересовані особи повинні бути залучені до участі у справі також з ініціативи суду або можуть вступити у справу з власної ініціативи.
Судом встановлено, що  ОСОБА_2 - ОСОБА_6 та ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом про визнання припиненою іпотеки за договором іпотеки та зняття заборони відчуження нерухомого майна, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що зобов`язання за кредитним договором припинено внаслідок належного виконання, тому і іпотека є припиненою.
Відповідачем за цим позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 визначили Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, мотивуючи це тим, що ПАТ «Кредитпромбанк» припинило свою діяльність без правонаступництва, а Фонд набув прав та обов`язків банку.
Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 02.06.2015 року №353 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03.06.2015 року №112 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Кредитпромбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Кредитпромбанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків.
01 жовтня 2020 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №1000701110060002930 про державну реєстрацію припинення ПАТ «Кредитпромбанк» як юридичної особи.
Отже, оскільки банк виключено з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 01 жовтня 2020 року, а позивачі звернулись до суду у червні 2024 року, Фонд не є стороною кредитного договору з позивачкою та у нього відсутні зобов`язання перед позивачем, то Фонд не може бути відповідачем у справі.
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача, - суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до незгоди скаржника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, до особистого тлумачення норм права й обставин справи.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду – без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області від 29 серпня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 
Повний текст постанови складено 09 лютого 2026 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

Л.П. Никифоряк