СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 січня 2026 року Справа № 480/3715/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Савицької Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3715/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, і просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницький № 184250010883 від 09.02.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницький області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу період навчання з 01.09.1991 по 01.07.1994 в Шосткинському медичному училищі та період роботи з 11.10.2017 по 10.12.2021 на посаді головної медичної сестри по переводу з Воронізької селищної лікарні Шосткинської районної ради Сумської області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у в Хмельницький області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років, як працівнику охорони здоров`я, відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням висновків суду.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач звернулася до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком. Проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 09.02.2024 № 184250010883 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років 26 років 6 місяців станом на 11.10.2017. При цьому відповідачем не було зараховано до спеціального стажу позивача період навчання з 01.09.1991 по 01.07.1994 в Шосткинському медичному училищі та період роботи з 11.10.2017 по 10.12.2021 на посаді головної медичної сестри. Позивач не погоджується з даним рішенням відповідача, вважає його протиправним і таким, що порушує її право на пенсійне забезпечення. 
Ухвалою суду від 28.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, не погодившись з позовними вимогами, подало до суду відзив на позовну заяву, у якому у задоволенні позову просив відмовити та зазначає, що право на пенсію за виcлугу років мають працівники закладів охорони здоров`я незалежно від віку, за наявності спеціального стажу за вислугу років: станом на 01.04.2015 - не менше 25 років; станом на 01.01.2016 - не менше 25 років 6 місяців; станом на 11.10.2017 - не менше 26 років 6 місяців.
Відповідно до наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж позивачки складає 31 рік 6 місяців 22 дні, у тому числі спеціальний стаж, що дає право на пенсію за вислугу років – 23 роки 2 місяці 10 днів, що менше розміру, встановленого пунктом «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Тому, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №184250010883 від 09.02.2024 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи не менше 26 років 6 місяців.
Також представник відповідача зазначає, що вимога позивача зарахувати до спеціального стажу період роботи з 11 жовтня 2017 року по 10 грудня 2021 року є безпідставною, оскільки чинним законодавством не передбачено зарахування спеціального стажу після 11.10.2017, а її вимога про зарахування до спеціального стажу періоду навчання з 01.09.1991 по 01.07.1994 в Шосткинському медичному училищі є необґрунтованою, оскільки статею 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" не передбачено підстави зарахування до спеціального стажу роботи навчання у вищих навчальних закладах (а.с. 47-49).
Ухвалою суду від 06.08.2025 вказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду заяви про поновлення строку звернення до суду з даною позовною заявою, у якій зазначити поважні причини пропуску строку звернення до суду та надати докази поважності причин пропуску такого строку.
Ухвалою суду від 26.08.2025 задоволено заяву позивача про поновлення строку звернення до суду. Визнано причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновлено позивачу строк звернення до суду з даним позовом. Також цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання ГУ ПФУ в Хмельницькій області про залишення позовної заяви без розгляду та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 05.02.2024 позивач звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугою років (а.с. 82).
За результатами розгляду вказаної заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було прийнято рішення від 09.02.2024 № 184250010883 про відмову у призначенні пенсії за вислугою років, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років 26 років 6 місяців станом на 11.10.2017. 
У даному рішенні, зокрема, зазначено, що вік заявниці 47 років 8 місяців 9 днів, страховий стаж становить 31 рік 06 місяців 22 дні, спеціальний стаж особи становить 23 роки 2 місяці 10 днів. За доданими документами до страхового стажу та спеціального стажу зараховано всі періоди роботи (а.с. 9).
Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.
Згідно положень ст. 51 Закону №1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Положеннями статті 52 Закону № 1788-ХІІ визначено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту е статті 55.
Пунктом «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ (в редакції, чинній до 01.04.2015) було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набув чинності з 01.04.2015 пункт «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ було викладено в іншій редакції, згідно якої право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати:
з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;
з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;
з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;
з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;
з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;
з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;
з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;
з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років;
з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців;
з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
У подальшому, згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII до статті 55 Закону № 1788-ХІІ з 01.01.2016 також було внесено зміни, відповідно до якого пункт «е» вказаної статті має наступний зміст: право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; 51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; 51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; 52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року; 52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; 53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року; 53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року; 54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року; 55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.
Отже, Закон № 911-VIII встановив раніше не передбачений законодавством вік виходу на пенсію для окремих категорій громадян, а саме: 55 років при наявному спеціальному стажі діяльності не менше 25 років.
Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.
Конституційний Суд України приймаючи вказане рішення, виходив з того, що встановлення як додаткової умови для призначення пенсії за вислугу років досягнення певного віку (для працівників, зазначених у пунктах «е», «ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ 55 років), нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням статей 1, 3, частини третьої статті 22, статті 46 Основного Закону України.
Ці норми втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, тобто з 04 червня 2019 року.
Враховуючи викладене, суд звертає увагу, що з 04 червня 2019 року при вирішенні питання про призначенні пенсії за вислугою років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII необхідно керуватися вказаною нормою у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII та Законом № 911-VIII.
Тобто, з 04 червня 2019 року при визначенні права на отримання пенсії за вислугу років необхідно виходити з наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон №1058-IV.
03.10.2017 прийнято Закон України № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" (далі - Закон № 2148-VIII), яким з 11.10.2017 розділ XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV доповнено пунктом 2-1.
Згідно з пунктом 2-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Також Законом № 2148-VІІІ були внесені зміни до пункту 16 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-XII, після внесених яких вказаний пункт викладений у наступній редакції:
До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 2-р/2019 з одного боку, та Законом № 1058-ІV з іншого в частині обмеження права на пільговий стаж, здобутий після 11.10.2017.
При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (частина третя статті 22 Конституції України).
У Рішенні від 22.05.2018 № 5-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що "положення частини третьої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності" (абзац десятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).
Конституційний Суд України зазначає, що до основних обов`язків держави належить забезпечення реалізації громадянами соціальних, культурних та економічних прав; гарантування державою конституційного права на соціальний захист є однією з необхідних умов існування особи і суспільства; рівень соціального забезпечення в державі має відповідати потребам громадян, що сприятиме соціальній стабільності, забезпечуватиме соціальну справедливість та довіру до держави. Гарантування державою цих прав, у тому числі права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист, має здійснюватися на основі Конституції України та у спосіб, що відповідає їй.
Одним із елементів конституційного принципу верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної" (абзац шостий підпункту 4.3 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 № 1-р/2018).
Юридична визначеність є ключовою у питанні розуміння верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію; юридична визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин; юридична визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття „легітимні очікування") (Доповідь „Верховенство права", схвалена Європейською Комісією „За демократію через право" (Венеційською Комісією) на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 року).
Принцип юридичної визначеності вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності норм права, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2017 року № 2-р/2017).
З урахуванням наведеного обмеження пунктом 2.1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV врахування спеціального стажу, здобутого після 11.10.2017 для набуття права на призначення пенсії за вислугу років, є порушенням принципу юридичної визначеності та верховенства права.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06.11.2023 у справі №240/24/21.
У цьому ж рішенні суд касаційної інстанції звернувся до позиції Великої Палати Верховного Суду, сформованою в постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20 за подібних правовідносин:
«Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України").
Велика Палата Верховного Суду також не погоджується з посиланням скаржника на абзац другий пункту 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, відповідно до якого положення Закону № 1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом № 2148-VІІІ мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. На думку скаржника, це положення свідчить про обмеження сфери застосування Закону № 1788-ХІІ відносинами, про які йдеться в цьому пункті. Велика Палата Верховного Суду вважає, що якби таким був намір законодавця, то він мав би виключити із Закону № 1788-ХІІ всі інші положення, чого зроблено не було.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV».
За такого правового регулювання та встановлених обставин, висновки пенсійного органу, що спеціальний стаж роботи позивачки підлягає обрахунку саме станом на 11.10.2017 є помилковими. У спірних правовідносинах застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 2-р/2019, а не Закону № 1058-ІV.
Як встановлено судом, відповідно до розрахунку стажу позивача (а.с. 89), відповідачем було зараховано до спеціального стажу роботи, який необхідний для призначення пенсії за вислугу років, періоди роботи позивача в галузі охороні здоров`я з 01.08.1994 до 31.12.2003, з 01.01.2004 до 31.12.2010, з 01.01.2013 до 10.10.2017 та згідно з оскаржуваним рішенням визначено його в сумі 23 роки 2 місяці 10 днів, станом на 11.10.2017 (а.с. 9).
Проте, спеціальний стаж визначався відповідачем помилково лише станом на 11.10.2017, а не станом на дату звернення за призначенням пенсії - 05.02.2024.
Разом з тим, відповідачем розглянуто питання щодо зарахування до спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугою років, як працівнику охорони здоров`я період навчання позивача з 01.09.1991 до 01.07.1994 у Шосткинському медичному училищі. 
Проте, у відзиві на позовну заяву (з.б.а.с. 48) відповідач зазначає, що період навчання позивача не було зараховано до спеціального стажу роботи, оскільки статтею 38 Закону України "Про професійну (професійнотехнічну) освіту" не передбачено підстав зарахування до спеціального стажу роботи навчання у вищих навчальних закладах. 
Суд зазначає, що згідно з пунктом "д" частини третьої статті 56 Закон України "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Статтею 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" визначено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Аналізом зазначених правових норм встановлено, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є те, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не повинна перевищувати трьох місяців та те, що після закінчення навчання особа повинна бути зарахована на роботу за здобутою спеціальністю.
Так, згідно з копією диплому серії НОМЕР_1 від 01.07.1994 ОСОБА_1 закінчила Шосткинське медичне училище за спеціальністю сестринська справа. 
Відповідно до записів трудової книжки від 01.08.1994 серії НОМЕР_2 (а.с. 93-99), ОСОБА_2 з 01.09.1991 до 01.07.1994 навчалася у Шосткинському медичному училищі, а з 01.08.1994 прийнята у Воронізьку міську лікарню на посаду медсестри кабінету функціональної діагностики.
Отже, перерва між днем закінчення позивачем навчання у Шосткинському медичному училищі за спеціальністю сестринська справа та днем зарахування на роботу у Воронізьку міську лікарню на посаду медсестри кабінету функціональної діагностики не перевищувала трьох місяців.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 09.02.2024 № 184250010883 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1991 до 01.07.1994 у Шосткинському медичному училищі до спеціального стажу роботи, який необхідний для призначення пенсії за вислугу років.
Щодо вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницький області зарахувати до спеціального стажу позивача період роботи з 11.10.2017 до 10.12.2021 на посаді головної медичної сестри, суд зазначає, що розгляд даного питання відповідачем ще взагалі не було здійснено, оскільки відповідач на час розгляду заяви позивача помилково вважав, що чинним законодавством не передбачено зарахування спеціального стажу роботи після 11.10.2017.
Отже, питання щодо зарахування періодів роботи позивача після 11.10.2017 до спеціального стажу відноситься до компетенції органу пенсійного фонду та не може бути вирішено судом до розгляду цим органом. Тому у суду відсутні правові підстави для задоволення такої вимоги.
У даному випадку, суд з урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України, для забезпечення ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області розглянути питання щодо зарахування ОСОБА_1 періоду роботи з 11.10.2017 до 10.12.2021 до спеціального стажу роботи, який необхідний для призначення пенсії за вислугу років, та повторно розглянути заяву позивача від 05.02.2024 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.
Відповідно ст. 139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 1211,20 грн. 
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 09.02.2024 № 184250010883 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, код ЄДРПОУ 21318350) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) період навчання з 01.09.1991 до 01.07.1994 у Шосткинському медичному училищі до спеціального стажу роботи, який необхідний для призначення пенсії за вислугу років.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, код ЄДРПОУ 21318350) розглянути питання щодо зарахування ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) періоду роботи з 11.10.2017 до 10.12.2021 до спеціального стажу роботи, який необхідний для призначення пенсії за вислугу років.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, код ЄДРПОУ 21318350) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) від 05.02.2024 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, 29013, код ЄДРПОУ 21318350) за рахунок бюджетних асигнувань, витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Н.В. Савицька