Справа №731/601/25 
Провадження №2/731/32/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 року        с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:
судді          Савенка А.І.,
за участю секретаря       Смаглюк В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», поданим представником Усенком Михайлом Ігоровичем, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - 

В С Т А Н О В И В:

28 жовтня 2025 року засобами електронного зв`язку до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. 
В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 25 березня 2020 року ОСОБА_1 уклав із ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» електронний Договір про надання споживчого кредиту № 2192961, відповідно до якого отримав кредит у сумі 11 300 грн, зобов`язавшись повернути кредит та сплатити проценти. Товариство свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало ОСОБА_1 кошти шляхом переказу на його картковий рахунок. ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконав. 
07 грудня 2020 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» уклало договір відступлення прав вимоги № ККАУ-07122020, яким передало право вимоги за кредитним договором № 2192961 ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». 
14 жовтня 2025 року на адресу боржника було відправлено досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 2192961 від 25 березня 2020 року, проте борг залишився непогашеним. 
У зв`язку з неможливістю вирішення спору у добровільному порядку позивач був вимушений звернутися до суду із вказаним позовом та із вимогою щодо стягнення із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 2192961 від 25 березня 2020 року у розмірі 36 964 грн, яка складається з 11 300 грн заборгованості за тілом кредиту, 25 664 грн заборгованості за відсотками, а також сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн.
Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 29 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду на 26 листопада 2025 року, яке у подальшому, з підстави клопотання представника відповідача, було відкладене на 26 грудня 2025 року, а згодом відкладене до 15 січня 2026 року та до 21 січня 2026 з підстав технічної неможливості участі в судовому засіданні представника відповідача в режимі відео конференції та за станом здоров`я. Додатково за клопотанням представника позивача, заявленим у змісті позову, витребувано в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію, яка містить банківську таємницю.
 
21 листопада 2025 року на виконання ухвали суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК», засобами поштового зв`язку, надав витребувану інформацію.
17 листопада 2025 року представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про поновлення строку на надання відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим відкласти розгляд справи, та про участь в наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції.
 
Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 27 листопада 2025 року клопотання сторони позивача задовольнили.
 
15 грудня 2025 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому остання просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. На обґрунтування вказаної позиції зазначає, що позов є необґрунтований та не підтверджений належними доказами, а саме: стороною позивача до матеріалів справи не надано доказів укладення відповідних договорів та видачі відповідних кредитних коштів, а надана АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідь на виконання ухвали суду не є первинним документом, а є лише інформаційною довідкою; копії договору факторингу є неповними, адже не містять додатків які є невід`ємною його частиною та не містить повних даних щодо сум права вимоги; відсутні докази підтвердження яку суму коштів отримав відповідач, яка частина тіла кредиту та відсотків була сплачена, а яка частина не була сплачена стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування (а.с. 95-119).
21 січня 2026 року від представника відповідача до суду надійшли додаткові пояснення по справі у яких, звертає увагу суду, що позивачем було здійснено нарахування відсотків за межами строку кредитування, застосувавши при цьому умови пролонгації, що передбачені договором, а саме пролонгація вчиняється за умови здійснення платежу у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Однак із розрахунку вбачається, що відповідач не вчиняв дій обумовлених розділом 4 Договору. Також вказує на не співмірності заявлених витрат на правову допомогу зі складністю справи та ціною позову, у зв`язку з чим просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час судового розгляду повідомлений належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог у повному обсязі. 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, засобами поштового зв`язку (а.с. 72, 120, 141), а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 73). Причини неявки до суду не повідомив.
Представник відповідача Мірошниченко О.В. у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с. 89, 129, 140), звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи без участі сторони відповідача, викладену позицію у змісті відзиву та додаткових поясненнях підтримує.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши матеріали справи, та заслухавши позицію сторін суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити частково з таких підстав.
Судом встановлено, що 25 березня 2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 2192961 в електронній формі, відповідно до якого товариство надало позичальнику кошти у сумі 11 300 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти (а.с. 20-22).
Умови договору детально викладені в пунктах 1.3-1.5.2., 2.1 договору. Зокрема, сума кредиту – 11 300 грн; строк кредиту - 30 днів; з 25 березня 2020 року до 24 квітня 2020 року; тип процентної ставки – фіксована; знижена процентна ставка – 1,33% в день від суми кредиту; стандартна процентна ставка - 1,90% в день від суми кредиту, застосовується: у межах строку надання кредиту, якщо Споживач не виконав умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом (пролонгація); у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення. Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , реквізити якої надані споживачем товариству.
Згідно п. 4.1 Договору строк кредиту може бути продовженим на кількість днів зазначену в. п. 1.4 Договору якщо між сторонами буде досягнуто домовленості про таке продовження.
Пункт 4.2 Договору споживач у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн, може ініціювати продовження строку користування кредитом.
Пункт 4.3 Договору пропозиція споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. 
Паспорт споживчого кредиту (а.с. 18 зворот, 19) та графік платежів (а.с. 23) містить погоджені умови кредитування, що дублюють інформацію з Договору та підписаний одноразовим ідентифікатором А125606.
Довідка про ідентифікацію підтверджує, що відповідач по справі ОСОБА_1 ідентифікований товариством, а на його номер телефону було надіслано одноразовий ідентифікатор А125606, яким було підписано Договір про надання споживчого кредиту № 2192961 (а.с. 23 зворот).
Довідкою виданою директором ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», що діє на підставі угоди № ВП-200417-1 від 20 квітня 2017 року та надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, підтверджується успішний переказ коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 , 25 березня 2020 року у сумі 11 300 грн (а.с. 24).
З інформації, наданої на виконання ухвали суду, вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_3 , банком емітовано платіжну картку № НОМЕР_4 , клієнт ОСОБА_1 верифікований шляхом підписання Анкети-заяви ідентифікації клієнта від 03 вересня 2013 року, крім того, на вказаний рахунок 25 березня 2020 року, здійснено переказ коштів у сумі 11 300 грн, що підтверджує факт зарахування кредитних коштів (а.с. 77).
У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за вказаним Договором про надання споживчого кредиту № 2192961 виконало у повному обсязі надавши відповідачу у розпорядження обумовлені Договором кредитні кошти.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).
Суд критично ставиться до доводів сторони відповідача про те, що до матеріалів справи не надано доказів укладення відповідного договору та видачі відповідних кредитних коштів, адже, як встановлено судом, договір про надання споживчого кредиту укладений в електронній формі, відповідає у тому числі положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позивачем доведено, що відповідач ОСОБА_1 ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції; надав відповідні дані для заповнення формуляра заяви (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, дані паспорту та ін.) та шляхом накладення простого електронного підпису погодився із запропонованими умовами договору, підписавши їх, докази чого містяться в матеріалах справи. Щодо зарахування кредитних коштів, слід зазначити, що на підтвердження цього матеріали справи містять окрім довідки виданої директором ТОВ «ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ», також інформацію з банка-емітента про зарахування на рахунок, що належить відповідачу кредитних коштів.
Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований. За таких обставин, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виникли договірні відносини, оскільки між ними був укладений відповідний Договір про надання грошових коштів у кредит № 2192961 та підписаний одноразовим ідентифікатором.
На переконання суду вказаний правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсним у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено.
Відповідно до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-07122020 від 07 грудня 2020 року, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (Кредитор) та ТОВ «ФК «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (Новий кредитор), Кредитор відступив Новому кредитору права вимоги, визначені в Реєстрі Боржників (а.с. 30 зворот-34).
Витяг з Реєстру Боржників до Договору факторингу № ККАУ-07122020 від 07 грудня 2020 року підтверджує передання права вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2192961, загальна сума заборгованості – 36 964 грн (а.с. 34 зворот). 
Акт прийому передачі Реєстру боржників від 07 грудня 2020 року підтверджує факт передання реєстру боржників у повному обсязі (а.с. 35 зворот).
Факт виконання зазначених умов та здійснення оплати доводиться відповідною копією платіжної інструкції в національній валюті № 20365 від 07 грудня 2020 року (а.с. 35).
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою у випадку, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Щодо твердження сторони відповідача про те, що надані до суду копії договору факторингу є неповними, адже до договору не надані додатки зазначені у п. 13.7 цього Договору. Суд дослідивши вказані документи, та п. 13.7 договору факторингу, констатує, що вказаний пункт не містить вичерпного переліку додатків до вказаного договору, які на думку сторони відповідача мали бути подані в додатках до позовної заяви. 
Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку щодо набуття позивачем ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» права грошової вимоги до ОСОБА_1 , за кредитним договором № 2192961 від 25 березня 2020 року.
Розрахунок заборгованості виконаний первісним кредитором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відображає нарахування кредиту, процентів за стандартною процентною ставкою, а також одноразова сплата процентів у розмірі 100 грн.  (а.с. 25-30). Первісний кредитор здійснив нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що становить 1,90% на умовах якщо Споживач не виконав умови для застосування зниженої процентної ставки, то вказана ставка застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 Договору, тобто 30 днів.(п.1.5.2).
Згідно вказаного розрахунку нарахування процентів здійснювалось понад строк кредитування, та загалом становить 120 днів з 25 березня 2020 року до 23 липня 2020 року.
Заборгованість за кредитним договором новим кредитором (позивачем) не донараховувалася та залишилася незмінною.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №14-10цс18) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. 
Зважаючи на викладене, та враховуючи позицію сторони відповідача, суд доходить висновку, що нарахування процентів за користування позикою після настання строку її повернення є безпідставним.
Подібне нарахування процентів після прострочення виконання зобов`язання з повернення позики не відповідає суті та змісту укладеного договору.
Матеріали справи не містять інформації щодо пролонгації строку договору відповідачем. Адже згідно з п.4.1-4.6 Договору відповідачем мав бути здійснений платіж на користь товариства у розмірі не менше нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Згідно розрахунку наданого первісних кредитором вказана оплата відсутня.
У разі несвоєчасного повернення позики, та продовження користування позикою після закінчення строку дії договору, права позивача можуть бути захищені шляхом застосування механізму, визначеного ст. 625 ЦК України.
Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне стягнути суму процентів за користування позикою впродовж 30 днів дії договору, в обумовленому розмірі.
До складу заборгованості за період з 25 березня 2020 року до дня повернення позики 24 квітня 2020 року входять 11 300 грн заборгованість за тілом позики та 6 441 грн заборгованості по процентам за користування позикою, а всього 17 741 грн.
При цьому, суд враховує, що відповідачем в порядку повернення позики здійснено 10 липня 2020 року оплату на суму 100 грн. Відтак, залишок заборгованості за укладеним договором позики становить 17 641 грн (з розрахунку: 17 741 грн – 100 грн).
Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки.
Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За таких обставин, оскільки відповідач допустив порушення зобов`язань, встановлених договорами, доказів своєчасного, належного та повного виконання кредитного договору не надав, що має наслідком наявність заборгованості та підстав для їх стягнення у примусовому порядку.
 
За таких обставин позов підлягає задоволенню частково. 
З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн (а.с. 1, 2), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 1 155,97 грн (47,72%).
Крім того, позивач ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8 000 грн, на підтвердження яких подав: копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року (а.с. 38 зворот); копію акту наданих послуг № 87 від 08 жовтня 2025 року (а.с. 39); копія детального опису наданих послуг до акту № 87 від 08 жовтня 2025 року (а.с. 39 зворот) та ордер на надання правничої допомоги (а.с. 40).
Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розподілу підлягають витрати на правничу допомогу адвоката, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. 
 
Враховуючи викладене, зважаючи на характер виконаної адвокатом роботи, співмірність судових витрат із ціною позову та складністю справи, урахувавши відсутність заперечень сторони відповідача, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 3 817,60 грн (47,72%).
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 141, 247, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», подану представником Усенком Михайлом Ігоровичем, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», код ЄДРПОУ 35234236, юридична адреса: вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, поверх 4, м. Львів, 79029, заборгованість за кредитним договором № 2192961 від 25 березня 2020 року, укладеним із ТОВ «АВЕНТУС Україна» (ЄДРПОУ 41078230) в сумі 17 641 (сімнадцять тисяч шістсот сорок одну) гривню.
Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» судові витрати зі сплати судового збору в сумі – у сумі 1 155 (одна тисяча сто п`ятдесят п`ят гривень) гривень 97 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у сумі – 3 817 (три тисячі вісімсот сімнадцять) гривень 60 копійок, а всього стягнути 4 973 (чотири тисячі дев`ятсот сімдесят три) гривні 57 копійок.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя          А.І.Савенко