ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.01.2026  	Справа №607/22848/25 Провадження №1-кп/607/649/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області 
у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , 
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
з боку обвинувачення – прокурора ОСОБА_3 , 
з боку захисту – обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження №12025211040001680 від 09.10.2025, щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Тернополі, громадянин України, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не одружений, офіційно не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,
установив:

24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IХ, яким затверджено указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилини 24.02.2022 строком на 30 діб. Надалі, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діяв на момент вчинення кримінального правопорушення.
ОСОБА_4 , починаючи з 17.09.2025, проходив стажування у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_3 , де здійснює підприємницьку діяльність ОСОБА_5 .
Так, 26.09.2025 приблизно о 11:36 у ОСОБА_4 , який перебував у приміщенні магазину «Opillia Beer Point», що за адресою: м. Тернопіль, вул. Генерала Тарнавського, 34, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 26.09.2025, перебуваючи у касовій зоні магазину «Opillia Beer Point», що за адресою: м. Тернопіль, вул. Генерала Тарнавського, 34, переконався, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, приблизно о 11:36 із касового апарату, таємно, шляхом вільного доступу, викрав грошові кошти у сумі 12 499 грн, які поклав у кишеню штанів, у які був одягнений, та у подальшому розпорядився ними на власний розсуд.
Окрім того, у ОСОБА_4 02.10.2025, який перебував у приміщенні магазину «Opillia Beer Point», що за адресою: м. Тернопіль, вул. Генерала Тарнавського, 34, повторно виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.
Так, задля реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 02.10.2025, перебуваючи у касовій зоні магазину «Opillia Beer Point», що за адресою: м. Тернопіль, вул. Генерала Тарнавського, 34, переконався, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, приблизно о 19:28 із касового апарату, таємно, шляхом вільного доступу, викрав грошові кошти у сумі 10 436 грн, які поклав у кишеню верхнього одягу, у який був одягнений, та у подальшому розпорядився ними на власний розсуд.
Отже, вищевказаними діями ОСОБА_4 спричинив матеріальну шкоду ФОП ОСОБА_5 на загальну суму 22 935 грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, при обставинах викладених вище, визнав повністю. Погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.
Під час допиту повідомив суду, що кримінальне правопорушення вчинив, щоб мати кошти для оренди житла. Підтвердив, що усі обставини вчинення кримінальних правопорушень (час, місце, спосіб, розмір шкоди), зазначені в обвинувальному акті, відповідають дійсності. Шкодує про вчинене. Просить вибачення. Завдані збитки потерпілому відшкодував.
Потерпілий ОСОБА_5 до суду не прибув, подавши через канцелярію суду заяву, в якій просить розгляд даного кримінального провадження здійснювати у його відсутності. Також, в цій заяві повідомив, що із ОСОБА_4 примирився, отримав від нього в повному обсязі відшкодування матеріальної та моральної шкоди. У разі встановлення вини ОСОБА_4 , потерпілий вважає, що санкція ч. 4 ст. 185 КК України є надто суворою та не заперечує проти можливості застосування найбільш м`якого покарання або відсутність такого.
У судових дебатах прокурор просив визнати обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на два роки.
У судових дебатах та в останньому слові обвинувачений зазначив, що розуміє, що вчинив не правильно, більше такого не повторить.
Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України,враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким умисним злочином; фактичні обставини кримінального правопорушення, зокрема розмір завданої шкоди; конкретні обставини кримінального провадження, а саме визнання вини обвинуваченим;відсутність обставин, які б обтяжували покарання, та вважає, що йому слід призначити єдиноможливе згідно санкції статті обвинувачення покарання - у виді позбавлення волі, на мінімальний строк.
Також беручи до уваги: відомості про особу обвинуваченого – те, що раніше не судимий, на диспансерному спостережені в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР не перебуває та за медичною допомогою до лікаря психіатра не звертався, обставини, які пом`якшують покарання – щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку; позицію сторін щодо покарання, зокрема потерпілого, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, а тому приймає рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку відповідно до ст. 75 КК України.
Підстав для застосування положень ст. 69 КК України та призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, не передбаченого в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, суд не вбачає, з огляду на інші відомості про його особу: ОСОБА_4 впродовж останнього року був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 та ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Саме покарання, визначене вище, суд вважає таким, що відповідатиме меті, передбаченій ст. 50 КК України, а саме сприятиме виправленню обвинуваченого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень як ним самим, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_4 слід покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 цієї статті.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4  визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4  звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 1 (один) рік.
Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4  такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно з ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_4  в період дії іспитового строку покласти на уповноважений орган пробації за місцем його проживання.
Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуюча суддя	ОСОБА_1