П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року м. Київ

Справа № 761/11448/23
Апеляційне провадження №22-ц/824/16944/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.
суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.
за участю секретаря Липченко О.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва, ухваленого під головуванням судді Мальцева Д.О. 15 серпня 2025 року, повний текст рішення складений 29 серпня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної спеціалізованої бюджетної установи «Аграрний фонд», треті особи: Міністерство аграрної політики та продовольства України, Фонд державного майна України про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В

У квітні 2023 року представник позивача звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила:
визнати незаконним та скасувати наказ Державної спеціалізованої бюджетної установи «Аграрний фонд» від 03 жовтня 2022 року №28-к про припинення трудового договору та звільнення з 05 жовтня 2022 року ОСОБА_1 з посади головного фахівця відділу обліку, контролю за зберіганням, страхуванням та переміщенням об'єктів державного цінового регулювання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України;
поновити ОСОБА_1 на посаді головного фахівця відділу обліку, контролю за зберіганням, страхуванням та переміщенням об`єктів державного цінового регулювання державної спеціалізованої бюджетної установи «Аграрний фонд»;
стягнути з державної спеціалізованої бюджетної установи «Аграрний фонд» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також здійснити розподіл судових витрат.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що відповідно до Наказу «Аграрного фонду» від 05 червня 2015 року №65-к, з 05 червня 2015 року позивач прийнята на роботу до «Аграрного фонду» у відділ обліку, контролю за зберіганням, страхуванням та переміщенням об`єктів державного цінового регулювання на посаду головного спеціаліста.
Наказом «Аграрного фонду» від 14 липня 2022 року №18-к з 14 липня 2022 року позивач переведена з посади головного спеціаліста відділу обліку, контролю за зберіганням, страхуванням та переміщенням об`єктів державного цінового регулювання на посаду головного фахівця цього ж відділу «Аграрного фонду» з оплатою праці згідно штатного розпису на підставі заяви Позивача від 14 липня 2022 року №55. 
25 липня 2022 року наказом № 491 Міністерства аграрної політики та продовольства України ухвалено рішення ліквідувати Державну спеціалізовану бюджетну установу «Аграрний фонд». Зазначений наказ на реєстрацію до Мінюсту України не подавався. 
05 серпня 2022 року затверджено план заходів з ліквідації відповідача та позивача письмово попереджено про заплановане вивільнення. 
03 жовтня 2022 року відповідачем видано наказ №28-к «про припинення трудового договору» відповідно до якого 05 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звільнено з роботи у зв`язку із ліквідацією установи, підпис начальника відділу по роботі з персоналом скріплений відтиском печатки Аграрного фонду на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. 
Разом з тим, позивач вказує на те, що відповідачем не було запропоновано іншу роботу одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці. При цьому після звільнення ОСОБА_1 відповідач продовжив приймати на роботу інших працівників, зокрема, у лютому 2023 року Міністерством аграрної політики і продовольства України було затверджено штат (штатний розпис) «Аграрного фонду» на 2023 рік у кількості 29 штатних одиниць. Також Законом України «Про Державний бюджет України на 2023» із відповідними змінами передбачено видатки на організацію і функціонування відповідача, оплату у розмірі 4840700,00 грн. 
Станом на дату звернення з даним позовом до суду ліквідація відповідача не проведена. Проте до березня 2023 року позивач не мав можливості довідатись про фіктивну ліквідацію відповідача, оскільки через військову агресію РФ проти України позивач змушена була вибрати безпечне місце проживання у сільській місцевості на заході України. Вказані обставини об`єктивно перешкоджали та створювали труднощі для своєчасного звернення до суду. 

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2025 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної спеціалізованої бюджетної установи «Аграрний фонд», треті особи: Міністерство аграрної політики та продовольства України, Фонд державного майна України про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що стороною позивача не доведено обставин з якими чинне законодавство України передбачає можливість скасування наказу про звільнення поновлення на посаді та стягнення з роботодавця середнього заробітку на користь незаконно звільнено працівника, оскільки докази порушення прав ОСОБА_1 з боку відповідача не отримано. За таких обстави позов задоволенню не підлягає.

Не погодилась із зазначеним судовим рішенням позивач, її представником подано апеляційну скаргу, в якій він вказує на те, що рішення суду є таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, а також за неповного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Представник позивача зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції необґрунтовано не надав правової оцінки щодо відсутності державної реєстрації в установленому порядку в Міністерстві юстиції України наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 липня 2022 року № 491 «Про ліквідацію Аграрного фонду». Саме за наслідками застосування вказаного наказу позивача було незаконно звільнено.
Представник позивача також вказує, що наказом № 28-к від 03 жовтня 2022 року «Про припинення трудового договору» позивача звільнено з 05 жовтня 2022 року з посади головного фахівця відділу обліку, контролю за зберіганням, страхуванням та переміщенням об'єктів державного цінового регулювання державної спеціалізованої бюджетної установи «Аграрний фонд» на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. При цьому, з наказом про звільнення ОСОБА_1 ознайомлено 03 жовтня 2022 року, а попереджено останню про заплановане звільнення було 05 серпня 2022 року, тобто відповідачем було порушено положення ст. 49-2 КЗпП України. Таким чином, суд не надав правової оцінки порушенню процедури звільнення позивача.
Крім того суд першої інстанції помилково не взяв до уваги при ухваленні спірного рішення, що ліквідацію Державної бюджетної установи «Аграрний фонд» ні у 2022 ні у 2023 році ні станом на час ухвалення спірного рішення у 2025 році відповідачем не проведено.
Також суд першої інстанції не надав оцінки фактичним обставинам справи щодо продовження прийому на роботу відповідачем працівників після звільнення позивача у 2022-2025 роках, а також не надав належної оцінки щодо наявності у відповідача фінансово забезпечених 23 вакантних посад із 27 передбачених штатним розписом, як у 2022 році, так і у наступному 2023 році.
Представник позивача в апеляційній скарзі вказує, що орієнтовний (попередній) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачем в суді апеляційної інстанції становить 4000,00 грн, а докази понесення вказаних витрат будуть подані в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України. 
На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, здійснити розподіл судових витрат та повернути надмірно сплачений позивачем судовий збір в суді першої інстанції згідно ухвали суду від 11 липня 2023 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Державної спеціалізованої бюджетної установи «Аграрний фонд» вказує на те, що судом першої інстанції всебічно і повно з`ясовано обставини справи, надано належну правову оцінку зібраним у справі доказам і з дотриманням норм процесуального права винесено законне рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
На підставі викладеного, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 

У відзиві на апеляційну скаргу представник Фонду державного майна України вказує на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга позивача такою, що не підлягає задоволенню, оскільки не спростовує правильності висновків суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_4., який приймав участь в режимі відеоконференції, підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просив її задовольнити.
Відповідач свого представника в судове засідання не направив. В заяві від 09 грудня 2025 року просив розглянути справи за їх відсутності, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Державною спеціалізованою бюджетною установою «Аграрний фонд», а саме відповідно до Наказу «Аграрного фонду» від 05 червня 2015 року №65-к, з 05 червня 2015 року позивач прийнята на роботу до «Аграрного фонду» у відділ обліку, контролю за зберіганням, страхуванням та переміщенням об`єктів державного цінового регулювання на посаду головного спеціаліста. /т.2 а.с.162/
Відповідно до Наказу від 14 липня 2022 року №18-к «Аграрного фонду з 14 липня 2022 року позивач переведена з посади головного спеціаліста віділу обліку, контролю за зберіганням, страхуванням та переміщенням об`єктів державного цінового регулювання на посаду головного фахівця цього ж відділу «Аграрного фонду» з оплатою праці згідно штатного розпису на підставі заяви Позивача від 14 липня 2022 року №55. /т.2 а.с.163/
Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 липня 2022 року № 491 Про ліквідацію Аграрного фонду» прийнято рішення про ліквідацію відповідача. утворено та затверджено склад ліквідаційної комісії.
Наказом Аграрного фонду №491 від 25 липня 2022 року було вирішено ліквідувати Державну спеціалізовану бюджетну установу «Аграрний фонд» та затверджено склад ліквідаційної комісії./т.1 а.с.206/
До складу ліквідаційної комісії входило 10 осіб, з яких 5 представники Міністерства аграрної політики та продовольства України та 5 осіб з Аграрного фонду, зокрема голова комісії - це Генеральний директор, члени комісії - заступник генерального директора, заступник головного бухгалтера - ОСОБА_2., начальник відділу адміністративно-правового забезпечення, головний спеціаліст відділу обліку, контролю, зберігання, страхування та переміщення об`єктів державного цінового регулювання. /т.1 а.с.207-208/
В газеті «Голос України» №157 (7907) від 02 серпня 2022 року було розміщено оголошення про можливість заявлення вимог кредиторів у зв`язку з ліквідацією Аграрного фонду протягом двох місяців з дати публікації оголошення. /т.1 а.с.167/
Наказом Аграрного фонду №22-лк від 05 серпня 2022 року було затверджено план заходів з ліквідації Аграрного фонду.
05 серпня 2022 року ОСОБА_1 було попереджено про заплановане вивільнення на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, яке відбудеться не раніше ніж за два місяці у зв`язку з ліквідацією Аграрного фонду відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 липня 2022 року №491, наказу Аграрного фонду від 05 серпня 2022 року №22-лк, про що свідчить її особистий підпис на повідомленні. /т.2 а.с.164/
05 серпня 2022 року уповноважений представник Аграрного фонду подав до Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості повідомлення про заплановане масове вивільнення працівників Аграрного фонду в кількості 12 осіб. /т.1 а.с.195-196/
Наказом №28-к від 03 жовтня 2022 року «Про припинення трудового договору» ОСОБА_1 звільнено з 05 жовтня 2022 року з посади головного фахівця відділу обліку, контролю за зберіганням, страхуванням та переміщенням об`єктів державного цінового регулювання Державної спеціалізованої бюджетної установи «Аграрний фонд» на підставі п.1 ч. 1 ст.40 КЗпП України. Підстава для звільнення: наказ Аграрного фонду «Про ліквідацію Аграрного фонду» від 05 серпня 2022 року №22-лк, попередження про наступне вивільнення від 05 серпня 2022 року, ст.44 КЗпП України. /т.1 а.с.204, т.2 а.с.165/
Наказом №25-к від 03 жовтня 2022 року «Про припинення трудового договору» звільнено з 05 жовтня 2022 року ОСОБА_2 - заступник генерального директора, заступник головного бухгалтера. /т.1 а.с.197/
Наказом № 32-к від 06 жовтня 2022 року переведено ОСОБА_3 , головного фахвця відділу бухгалтерського та фінансового обліку, на посаду заступника головного бухгалтера відділу бухгалтерського та фінансового обліку з 06 жовтня 2022 року. /т.1 а.с.203/
Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 850 від 11 листопада 2022 року ОСОБА_3 - заступника головного бухгалтера відділу бухгалтерського та фінансового обліку введено до складу ліквідаційної комісії. /т.1 а.с.205/
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (стаття 5-1 КЗпП України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Власник або уповноважений ним орган вправі на свій розсуд вносити зміни до штатного розпису, в тому числі має право зменшити чисельність посад, здійснити звільнення працівників, одночасно прийнявши рішення про прийняття на роботу працівників іншого фаху і кваліфікації, чисельність інших посад.
Визначення юридичної особи, поняття та порядок ліквідації чи реорганізації юридичної особи містяться у статтях 80, 104, 111 ЦК України, статтях 62, 66, 79, 92 ГК України. Системний аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.
Відповідно до статті 105 ЦК України учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.
До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.
Згідно з статтею 110 ЦК України, юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням її учасників, суб`єкта управління державної або комунальної власності або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.
Орган (особа), який прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи відповідно до частини першої цієї статті, призначає ліквідаційну комісію (ліквідатора) такої юридичної особи.
Статтею 111 ЦК України передбачено, що з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу щодо ліквідації юридичної особи ліквідаційна комісія (ліквідатор) зобов`язана вжити всіх необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості юридичної особи, що ліквідується, та письмово повідомити кожного з боржників про припинення юридичної особи в установлені цим Кодексом строки.
При розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника, з його згоди, на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.
Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 квітня 2021 року у справі № 444/2600/19, від 22 липня 2021 року у справі № 456/57/20, від 23 липня 2021 року у справі № 766/12805/19, від 27 серпня 2021 року у справі № 712/10548/19, від 09 грудня 2021 року у справі № 646/2661/20, від 06 квітня 2023 року у справі №686/2549/22 та інших.
Статтею 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.
У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України «Про зайнятість населення», власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, повідомляє державну службу зайнятості про заплановане вивільнення працівників. Повідомлення має містити інформацію про заплановане масове вивільнення працівників, визначену частиною другою статті 49-4 цього Кодексу, та проведення консультацій з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником). Повідомлення обов'язково подається виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику). У разі наявності кількох первинних профспілкових організацій повідомлення надсилається спільному представницькому органу, утвореному ними на засадах пропорційного представництва, а за відсутності такого органу - виборному органу первинної профспілкової організації (профспілковому представнику), що об`єднує більшість працівників цього підприємства (установи, організації).
Аграрний фонд - неприбуткова державна спеціалізована бюджетна установа, уповноважена Кабінетом Міністрів України провадити цінову політику в агропромисловій галузі економіки України.
Положення про Аграрний фонд затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 06 липня 2005 року № 543. У редакції Положення зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 06 листопада 2019 року № 916, Фонд належить до сфери управління Мінекономіки, є підзвітним і підконтрольним йому.
05 листопада 2020 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо функціонування Державного аграрного реєстру та удосконалення державної підтримки виробників сільськогосподарської продукції» № 985-ІХ, в редакції якого розділ II «Державне регулювання цін окремих видів сільськогосподарської продукції та Аграрний фонд» з Закону України № 1877-ІУ виключено.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2021 року № 1722-р «Про передачу цілісного майнового комплексу державної спеціалізованої бюджетної установи Аграрний фонд до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства» Аграрний фонд передано зі сфери управління Міністерства економіки України до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України.
Наказом Мінагрополітики від 01 липня 2022 року № 407 затверджено Положення про Аграрний фонд (далі - Положення), відповідно до якого припинення Фонду здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу) або ліквідації за рішенням Уповноваженого органу управління, яким є Міністерство аграрної політики і продовольства України, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду. Ліквідація Фонду здійснюється ліквідаційною комісією, призначеною Уповноваженим органом управління, а в разі його припинення за рішенням суду - комісією, утвореною відповідно до рішення суду. З моменту призначення ліквідаційної комісії до неї переходять повноваження з управління Фондом.
Обставини щодо ліквідації Державної спеціалізованої бюджетної установи «Аграрний фонд» та звільнення у зв`язку з цим працівників були предметом дослідження Верховного Суду у справі № 761/11454/23 і у постанові від 26 лютого 2025 року суд касаційної інстанції погодився з висновком суду першої та апеляційної інстанцій про те, що оскільки процедура ліквідації ДСБУ «Аграрний фонд» не передбачає створення правонаступників, тому дії уповноваженого органу на ліквідацію, щодо звільнення працівників за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією Фонду, не суперечать нормам КЗпП України.

В порядку ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч.ч.1,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наведених обставин справи вбачається, що наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 липня 2022 року № 491 «Про ліквідацію Аграрного фонду» прийнято рішення ліквідувати державну спеціалізовану бюджетну установу Аграрний фонд, затверджено склад ліквідаційної комісії в кількості 10 осіб з числа працівників Мінагрополітики та Аграрного фонду. Голову ліквідаційної комісії, генерального директора Аграрного фонду зобов`язано розробити план заходів з ліквідації Аграрного фонду та забезпечити його виконання, встановлено строк заявлення кредиторами вимог - два місяці з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо ліквідації Аграрного фонду. Терміни ліквідації наказом не визначено.
Наказом Аграрного фонду від 05 серпня 2022 року № 22-лк «Про ліквідацію Аграрного фонду» затверджено План заходів з ліквідації Аграрного фонду, відділу по роботі з персоналом згідно із законодавством України про працю доручено довести до відома всіх працівників Аграрного фонду даний наказ та наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 липня 2022 року № 491 «Про ліквідацію Аграрного фонду»; попередити працівників про їх наступне вивільнення у зв`язку з ліквідацією державної спеціалізованої бюджетної установи Аграрний фонд, за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.
Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що позивач або інші особи оскаржували наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України № 491 від 25 липня 2022 року в порядку визначеному законом. На час розгляду цієї справи вказаний наказ не скасований та за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Державна спеціалізована бюджетна установа «Аграрний фонд» перебуває у стані припинення.
05 серпня 2022 року всі працівники Аграрного фонду, в тому числі і позивач, письмово були повідомленні про заплановане вивільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, яке відбудеться не раніше ніж за два місяці.
Про вивільнення працівників повідомлено Шевченківську районну філію Київського міського центру зайнятості.
На час прийняття рішення про ліквідацію Аграрного фонду позивач ОСОБА_1 займала посаду головного фахівця відділу обліку, контролю за зберіганням, страхуванням та переміщенням об`єктів державного цінового регулювання.
05 жовтня 2022 року всіх працівників Аграрного фонду, які не увійшли до складу ліквідаційної комісії, звільнено за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України на підставі наказу Аграрного фонду від 05 серпня 2022 року № 22-лк «Про ліквідацію Аграрного фонду» та попередження про наступне вивільнення від 05 серпня 2022 року.
Позивач не увійшла до складу ліквідаційної комісії, створеної Уповноваженим органом управління і не відноситься до категорії працівників, які підлягають обов`язковому працевлаштуванню при звільненні, у зв`язку з ліквідацією установи, у зв`язку з чим, 03 жовтня 2022 року наказом ДСБУ «Аграрний фонд» № 27-к про припинення трудового договору з 05 жовтня 2022 року позивача звільнено з посади начальника відділу по роботі з персоналом ДСБУ «Аграрний фонд» на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України. При цьому оскільки звільнення проведено з 05 жовтня 2022 року строк щодо попередження за два місяці є додержаним.
Доводи апеляційної скарги щодо прийняття на посаду головного фахівця відділу бухгалтерського та фінансового обліку ОСОБА_3 та її переведення на посаду заступника головного бухгалтера відділу бухгалтерського та фінансового обліку обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що вказана посада відповідає професії або спеціальності ОСОБА_1 . Крім того день звільнення ОСОБА_2 був також днем звільнення позивача, тобто на день її звільнення вказана посада не була вакантною. Також необхідно взяти до уваги, що ОСОБА_3 ввійшла до складу ліквідаційної комісії, замість вибулої ОСОБА_2 .
Твердження позивача про те, що після її звільнення у зв`язку з ліквідацією установи, відповідач продовжував прийняття на роботу до Аграрного фонду інших працівників, є помилковим, оскільки судом може бути прийнята до увага лише обставина наявності вакантних посад на момент звільнення, а не після цього.
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного погоджується із висновком суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, про те, що оскільки процедура ліквідації ДСБУ «Аграрний фонд» не передбачає створення правонаступників, тому дії уповноваженого органу на ліквідацію, щодо звільнення працівників за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією Фонду, не суперечать нормам КЗпП України.
Отже, звільнення позивача відбулося на законних підставах і з додержанням норм трудового законодавства України, тому підстави для поновлення на роботі позивача відсутні. 
Вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною від вимоги про поновлення на роботі, тому підстави для її задоволення також відсутні.
Таким чином, наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо оцінки зібраних у справі доказів і встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на доведення необхідності переоцінки її звільнення та наявність підстав для поновлення на роботі.
Вказані доводи апеляційної скарги є аналогічними аргументам, яким суд першої інстанції дав належну оцінку та їх спростував, з посиланням на зібрані у справі докази та сформулював обґрунтовані висновки у прийнятому ним рішенні, з яким у повній мірі погоджується апеляційний суд.
За наведених обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги позивача висновків суду не спростовують. Рішення суду відповідає вимогам чинного законодавства, наданим доказам, обставинам справи. Тому апеляційний суд залишає апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 

В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, відсутні і підстави для компенсації позивачеві понесених нею витрат на стадії апеляційного перегляду справи.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 серпня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: О.В. Желепа

Н.В. Поліщук