Справа № 761/9530/25
Провадження № 2/761/5676/2025

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого:     судді - Притули Н.Г.
при секретарі:      Путрі Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

05 березня 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява в якій позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованістьза кредитним договором №104044086 в сумі 15 840,00 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №104044086.
16.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №16072024, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» отримало право вимоги за кредитним договором №104044086 від 19.01.2022 року, укладеним із відповідачем.
Як зазначає позивач, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором становить: 10 000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 5 140,00 грн. - заборгованість по відсоткам,700,00 грн. - заборгованість за комісією, а загальна сума заборгованості складає 15 840,00 грн.
Так як до позивача перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором, відповідач не сплатила заборгованість, для захисту порушеного права та стягнення заборгованості позивач звернувся до суду з цим позовом.

25.04.2025 року до суду надійшов відзив уповноваженого представника відповідача на заявлені вимоги в якому він просить відмовити в задоволенні заявлених вимог. Як зазначив представник, позивач не надав належних доказів щодо існування заборгованості за кредитним договором (виписка по картковому рахунку), не надано доказів перерахування коштів на картковий рахунок відповідача, а надане до позовної заяви платіжне доручення про перерахування коштів без відмітки банку про проведення платежу не є належним доказом надання кредиту. Крім того, до позовної заяви не додано завіреної копії Акту приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 року, а тому позивач не надав суду доказів набуття ним права вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит №104044086 від 19.01.2022 року.

01.05.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій представник позивача наполягає на задоволенні заявлених вимог з підстав, викладених у позовній заяві. В той же час представник зазначив, що на підставі Договору факторингу №16072024 від 16.07.2024, позивач одержав від ТОВ «МІЛОАН» право вимоги по заборгованості Відповідача, що підтверджується Договором факторингу №16072024 від 16.07.2024, Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №16072024 від 16.07.2024, Витягом з Реєстру боржників від 16 липня 2024 до Договору факторингу №16072024 від 16 липня 2024 року. Щодо надання повного реєстру боржників, представник зазначає, що Реєстр боржників від 16.07.2024 до Договору факторингу №16072024 від 16.07.2024 носить в собі зобов`язання про нерозголошення відомостей, що становлять комерційну таємницю та конфіденційну інформацію, в зв`язку з чим, весь реєстр надати Позивач не може. Але, для повного та об`єктивного дослідження доказів стосовно відступлення права вимоги до відповіді на відзив представник надав платіжну інструкцію до Договору факторингу №16072024 від 16.07.2024.

Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позові просив розглядати справу у його відсутність.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи в її відсутність та просила відмовити в задоволенні заявлених вимог.
Враховуючи положення статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.
Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Стаття 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Судом встановлено, що 19.01.2022 року між ТОВ «Мілоан» (далі - Товариство) та ОСОБА_1 (далі - Клієнт) було укладено Договір про споживчий кредит №104044086, згідно якого ТОВ «Мілоан» зобов`язалось надати ОСОБА_1 кредит в сумі 10 000,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування коштами.
Позивач на виконання положень п.2.1 Договору та перерахування коштів кредиту ОСОБА_1 на картку № НОМЕР_1 надав копію платіжного доручення 38399648 від 19.01.2022 року. Враховуючи що відповідач заперечував вказане платіжне доручення як належний доказ перерахування коштів, судом було витребувано відповідну інформацію. 
09.07.2025 року надійшла відповідь з АТ КБ «Приватбанк» згідно з якою 19.01.2022 року на картковий рахунок ОСОБА_1 НОМЕР_2 надійшли грошові кошти в сумі 10 000,00 грн.
Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Мілоан» належним чином виконав умови Договору про споживчий кредит№104044086 від 19.01.2022 щодо надання кредитних коштів.
Як зазначає позивач при зверненні до суду з позовом, заборгованість ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №104044086 від 19.01.2022 року становить: 10 000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 5 140,00 грн. - заборгованість по відсоткам, 700,00 грн. - заборгованість за комісією, а загальна сума заборгованості складає 15 840,00 грн. на підтвердження чого надав розрахунок заборгованості.
Відповідач не надала суду доказів належного виконання зобов`язань та повернення грошових коштів. 
Водночас, варто зазначити, що суд позбавлений можливості встановити чи дійсно перейшло до позивача право вимоги за договором про споживчий кредит №104044086 від 19.01.2022 року укладеним із ОСОБА_1 , оскільки до Договору факторингу №16072024 від 16.07.2024, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», позивач надав витяг з Реєстру боржників, який в порушення умов Договору та чинного законодавства підписаний лише представником позивача.
Після отримання відзиву та розуміючи що відповідач заперечує факт переходу права вимоги за Договором про споживчий кредит №104044086 від 19.01.2022 року, представник позивача не надав повний реєстр прав вимоги, підписаний обома сторонами договору, навіть для огляду в судовому засіданні, враховуючи що таку інформацію представник вважає комерційною таємницею.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивач не надав доказів, що до позивача перейшло право вимоги за договором №104044086 від 19.01.2022 року суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 77-81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя:         Н.Г. Притула