ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/13450/25  Номер провадження 33/814/340/26	Головуючий у 1-й інстанції Пальчик О. О.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08 грудня 2025 року,-

В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави. 
Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 04.10.2025 року о 13-37 год. в м. Кременчуці по пр. Полтавському, буд. 2Б останній керував транспортним засобом «KIA ESCORT» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, дуже розширені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у установленому законом порядку в закладі охорони здоров`я «Кременчуцька лікарня планового лікування» водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу в якій прохає постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08 грудня 2025 року скасувати, провадження по справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вважає постанову суду першої інстанції необґрунтованою, безпідставною, такою що винесена з порушенням норм матеріального права, внаслідок чого підлягає скасуванню.
Акцентує увагу, що отриманні дані в результаті тестування є лише попереднім якісним результатом. Зразки із позитивним результатом повинні бути підтверджені більш специфічним методом, заключний діагноз повинен бути встановлений лікарем виключно після оцінки всіх клінічних та лабораторних даних.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 04.10.2025 року о 13-37 год. в м. Кременчуці по пр. Полтавському, буд. 2Б водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «KIA ESCORT» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, дуже розширені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у установленому законом порядку в закладі охорони здоров`я «Кременчуцька лікарня планового лікування» водій відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що зазначене підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №473321 від 04.10.2025 року; висновком № 551 від 04.10.2025 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння, згідно якого, ОСОБА_1 відмовився від подальшого проведення медичного огляду; постановою про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП; рапортом т.в.о. командира взводу 2 роти 1 БПП в м. Кременчук від 04.10.2025 р., довідкою старшого інспектора ВАП від 06.10.2025 року про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія; відеозаписом з нагрудної камери поліцейських.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
Пунктом 2.5. ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.
Доводи апелянта про те, що вважає постанову суду першої інстанції необґрунтованою, безпідставною, такою що винесена з порушенням норм матеріального права, внаслідок чого підлягає скасуванню, апеляційний суд відхиляє виходячи з наступного.
Із долученого до матеріалів відеозапису вбачається факт керування транспортним засобом та факт зупинки у зв`язку з порушення правил ПДР (хронологічний відрізок 13:40:01 – триває далі) відеозапис розпочинається з моменту спілкування та перевірки документів для встановлення особи водія, в ході спілкування було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння (хронологічний відрізок 13:45:00 – триває далі), останній зазначив що вживав місяць тому, працівниками поліції було запропоновано пройти огляд в медичному закладі та роз`яснено порядок проходження. Прибувши в медичний заклад та провівши експрес тест, який виявився позитивний і в організмі ОСОБА_1 було виявлено наркотичну речовину – А – PVP + (хронологічний відрізок 15:19:34 – триває далі). В подальшому ОСОБА_1 відмовляється від подальшого проходження огляду.

Щодо інших доводів, апеляційний суд не бере до уваги, так як зазначені порушення в доводах апеляційної скарги не є суттєвим та жодним чином не вплинуло на правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих адміністративних правопорушень передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Що стосується інших доводів апеляційної скарги, апеляційний суд відхиляє, оскільки матеріали справи містять докази вини ОСОБА_1 а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №473321 від 04.10.2025 року; висновком № 551 від 04.10.2025 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння, згідно якого, ОСОБА_1 відмовився від подальшого проведення медичного огляду; постановою про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП; рапортом т.в.о. командира взводу 2 роти 1 БПП в м. Кременчук від 04.10.2025 р., довідкою старшого інспектора ВАП від 06.10.2025 року про те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія; відеозаписом з нагрудної камери поліцейських та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», зі змісту якого, сформульованого у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» та «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08 грудня 2025 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду       Г.Л. Карпушин