Справа № 509/2932/25
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року с-ще Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Панасенка Є.М.,
за участю секретаря судового засідання Пронози І.В.,
розглянувши матеріали цивільної справи № 509/2932/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та клопотання представника позивача ОСОБА_3 про долучення до матеріалів справи доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває цивільна справа № 509/2932/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
12.01.2026 року по даній справі судом було ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.
14.01.2026 року до суду надійшла заява представника позивача Рудаченка А.О. про долучення до матеріалів справи доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу. В обґрунтуванні заяви зазначено, що судом при ухваленні рішення у справі не вирішено питання про судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу адвоката, докази таких витрат подано протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а намір подати такі докази було заявлено у тексті позовної заяви. 
З метою отримання допомоги щодо ведення справи ОСОБА_1 з адвокатом Рудаченком А.О. було укладено договір про надання правової допомоги № 06/02/24-Б від 06.02.2024 року, умовами якого передбачено, що сума винагороди, котра виплачується замовником на користь виконавця за представлення інтересів замовника, які пов`язані із підготовкою до подання, поданням та судовим розглядом позовної заяви про визнання за замовником права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , становить фіксовану суму в розмірі 10 000,00 грн. 13.01.2026 року між позивачем та адвокатом було складено акт приймання-передачі наданих послуг, відповідно до якого замовником було прийнято надані адвокатом послуги, пов`язані із розглядом справи № 509/2932/25, на загальну суму 10 000 грн.
А тому керуючись ч. 8 ст. 141 ЦПК України просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
Ухвалою суду від 15.01.2026 року заява представника позивача адвоката Рудаченка А.О. прийнята до розгляду, постановлено вирішити питання про судові витрати шляхом ухвалення додаткового рішення протягом десяти днів без повідомлення учасників справи, а також роз`яснено стороні відповідача про їх право заявити обґрунтоване клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, у разі заявлення неспівмірного розміру витрат. 
Відповідачем ОСОБА_2 чи його представником клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, заявлену до стягнення позивачем, до суду не надано.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Так, судове рішення Овідіопольського районного суду Одеської області у справі № 509/2932/25 від 12.01.2026 року дійсно не містить посилання на вирішення питання про судові витрати в частині витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
В той же час, представником відповідача адвокатом Рудаченком А.О. у тексті позовної заяви відповідачем в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України заявлено намір подати докази понесення судових витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а 14.01.2026 року подано до суду клопотання про залучення до справи доказів понесення витрат на правову допомогу та стягнення з відповідача таких витрат в сумі 10 000,00 грн.
Зокрема до суду 14.01.2026 року представником відповідача разом із зазначеним клопотанням надано: 
- копію договору про надання правової допомоги № 06/02/24-Б від 06.02.2024 рокую, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом, п. 3.1. якого передбачено, що сума винагороди, котра виплачується замовником на користь виконавця за представлення інтересів замовника, які пов`язані із підготовкою до подання, поданням та судовим розглядом позовної заяви про визнання за замовником права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 , становить фіксовану суму в розмірі 10 000 (десяти тисяч) грн.; 
- копію акту приймання-передачі наданих послуг від 13.01.2026 року, укладеного сторонами договору про надання правової допомоги, відповідно до якого замовником було прийнято надані адвокатом послуги, пов`язані із розглядом справи № 509/2932/25, на загальну суму 10 000 грн.
За положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Згідно практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, визначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року, п.п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 року) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. А у рішенні Європейського суду у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У частині обґрунтованості понесених позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою, у заявленому розмірі, суд також звертає увагу на положення ст. 137 ЦПК України, відповідно до якої розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Водночас у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У цій частині суд звертає увагу, що зменшення розміру витрат на правничу допомогу можливе виключно за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам за відповідним клопотанням іншої сторони.
В іншому випадку, таке необґрунтоване зменшення є втручанням у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом, що суперечить принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 р. по справі № 910/13071/19.
Крім того, суд враховує правову позицію Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладену в Постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої: «Судова колегія зазначає, що аналізуючи положення ЦПК України, суд прийшов до висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України)».
Такий же підхід застосовує і ЄСПЛ. Так, у рішенні по справі «Бєлоусов проти України» (заява № 4494/07) ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, необхідно розглядати як фактично понесені: «115. Суд зазначає, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, п. Бущенко представляв заявника протягом провадження у Суді, отже, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними». 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з проведенням експертизи.
Разом з тим, з умов наданого представником позивача договору вбачається, що розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього договору правову допомогу, становить фіксовану суму в розмірі 10 000,00 грн. 
З наведених умов договору вбачається, що винагорода адвоката виплачується у фіксованій сумі гонорару, який повинен бути сплачений клієнтом протягом 10 днів з дня підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг. 
Як вбачається з акту з акту приймання-передачі наданих послуг від 13.01.2026 року, адвокатом було надано наступні послуги: 1) вивчення фактичних обставин справи та наданих Замовником документів, аналіз законодавства, що регулює спірні відносини, пошук необхідної судової практики, надання первинної консультації; 2) формування довідки про оціночну вартість спірного об`єкта нерухомості; 3) підготовка та подання до Овідіопольського районного суду Одеської області позову про визнання за Замовником права власності на частину спірної квартири; 4) підготовка та подання до Овідіопольського районного суду Одеської області відповіді на відзив у справі № 509/2932/25. 
Крім того акт містить інформацію про те, що замовником надані послуги прийняті без будь-яких зауважень, а замовник вважає, що послуги надані виконавцем на високому професійному рівні, із дотриманням високого рівня професійних стандартів адвоката.
Отже, наданий представником позивача акт приймання-передачі наданих послуг відповідає вимогам законодавства, містить детальний перелік виконаних адвокатом робіт, а їх вартість визначена відповідно до погоджених договором про надання правової допомоги умов. 
Проаналізувавши наведений детальний опис наданих позивачу адвокатом послуг, а також подані ним документи на підтвердження здійснення судових витрат, суд приходить до висновку, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг позивачу) відповідає критерію розумності, співмірності із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, а тому доцільно стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 10 000,00 грн.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 257, 270 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Рудаченка А.О. про долучення до матеріалів справи доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу задовольнити.
Залучити до матеріалів справи докази понесення позивачем судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 10 000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 20.11.2000 року Староміським РВ УМВС України у Вінницькій області; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 29.09.2014 року Тростянецьким РС УДМС України у Вінницькі області; місце реєстрації: АДРЕСА_3 )судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. 
Копію додаткового рішення невідкладно надіслати всім учасникам процесу для відома, та роз`яснити, що рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий: Є. М. Панасенко