КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2026 року м. Київ справа №911/378/17
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства»
до Головного управління ДПС у Київській області
про визнання протиправними дій та скасування наказу, - 

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулося Комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області №0089645205 від 31.10.2018 р. про нарахування штрафних санкцій в розмірі 10% в сумі 5 561, 09 грн за затримку сплати грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області № 0089625205 від 31.10.2018 р. про нарахування штрафних санкцій в розмірі 20% в сумі 136 952, 06 грн за затримку сплати грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивач вважає податкові повідомлення-рішення № 0089645205 та № 0089625205 від 31.10.2018 року протиправними, оскільки штрафні санкції нараховані Головного управління ДФС у Київській області за податковими зобов`язаннями з земельного податку за період 2012– 2017 років після відкриття провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства». Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.07.2017 року у справі № 911/378/17 введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, який відповідно до статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства забороняє нарахування штрафів та інших фінансових санкцій за конкурсними зобов`язаннями, що виникли до дати введення мораторію.
Позивач вказує, що податковий борг з земельного податку за спірний період є конкурсним та був заявлений контролюючим органом у межах справи про банкрутство і визнаний судом. З моменту відкриття провадження у справі пред`явлення та задоволення таких вимог можливе виключно в порядку, передбаченому Кодексом України з процедур банкрутства, а норми Податкового кодексу України на ці правовідносини не поширюються. Водночас штрафні санкції не були заявлені кредитором у справі про банкрутство та нараховані поза її межами, що суперечить вимогам законодавства.
Крім того, на думку позивача, нарахування штрафних санкцій здійснено щодо податкових зобов`язань за 2012, 2013 та 2015 роки з порушенням строків давності, встановлених статтею 102 Податкового кодексу України. За таких обставин спірні податкові повідомлення-рішення прийняті з порушенням законодавства, у зв`язку з чим підлягають скасуванню.
Відповідач у поданому до суду відзиві вказав на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Позиція відповідача зводиться до того, що за результатами камеральної перевірки (акт від 10.10.2018 №2724/10-36-52-05/31476318) встановлено несвоєчасну сплату позивачем узгоджених грошових зобов`язань із земельного податку (код 18010500) за 2012– 2017 роки, що підтверджується даними інтегрованої картки платника (наявність недоїмки на відповідні дати). Відтак, на підставі пункту126.1 статті126 Податкового кодексу України та з урахуванням правил сплати плати за землю (зокрема пункту 287.3 Податкового кодексу України), а також механізму зарахування платежів у порядку черговості податкового боргу (пункту 87.9 Податкового кодексу України), ГУ ДПС прийняло податкові повідомлення-рішення від 31.10.2018 №0089645205 (штраф 5 561,09 грн) та №0089625205 (штраф 136 052,06 грн). 
Щодо заперечень позивача про мораторій у справі про банкрутство, відповідач стверджує, що дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів, але не блокує виконання/забезпечення поточних податкових зобов`язань, які виникають після введення мораторію. На думку відповідача, за поточними зобов`язаннями штраф і пеня нараховуються за загальними правилами, а також допускається нарахування податкових зобов`язань, які виникли до банкрутства, але були виявлені після відкриття провадження, і застосування санкцій за їх невиконання. 
Відтак, відповідач вважає, що оскільки мораторій, на його переконання, не зупиняє обов`язок зі сплати податків, строк виконання яких настав після його введення, та не виключає застосування санкцій за правопорушення, то ГУ ДФС діяло в межах повноважень і мало підстави для винесення спірних податкових повідомлень-рішень.
У відповіді на відзив позивач вказує на норми Кодексу України з процедур банкрутства та Податкового кодексу України, які за своїм змістом є аналогічними нормам законодавства, що діяло на момент виникнення спірних правовідносин - проведення перевірки та прийняття податкових повідомлень-рішень від 31.10.2018 року. Зокрема, на той час діяв Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» № 2343-XII, положення якого щодо дії мораторію, порядку заявлення конкурсних вимог та обмежень у нарахуванні штрафних санкцій повністю кореспондують нормам Кодексу України з процедур банкрутства, на які посилається позивач.
Крім того, позивач зазначає, що пунктом 1.3 статті 1 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент спірних правовідносин) прямо передбачено, що Податковий кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань та стягнення податкового боргу з осіб, щодо яких застосовуються судові процедури банкрутства. Отже, правова позиція позивача ґрунтується на нормах законодавства, чинних як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на час їх судового розгляду, та є належним чином обґрунтованою.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи, інші процесуальні дій у справі.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.04.2019 відкрито провадження в адміністративній справі №640/6440/19 за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.06.2021 замінено відповідача у справі №640/6440/19 - Головне управління ДФС у Київській області (03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5а, код 39393260) його правонаступником - Державною податковою службою України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8, код 43005393) в особі відокремленого підрозділу - Головне управління ДПС у Київській області (Код ЄДРПОУ ВП: 44096797, Місцезнаходження: Україна, 03151, місто Київ, вул. Народного ополчення, будинок 5А).
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.06.2021 позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 31.10.2018 року №0089645205, № 0089625205 в частині накладення штрафу за порушення строків сплати земельного податку, термін виконання яких настав до 06.07.2017. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2022 апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області - задоволено частково. Клопотання Головного управління ДПС у Київській області про закриття провадження по справі № 640/6440/19 задоволено. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.06.2021 - скасовано. Провадження по справі за адміністративним позовом Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №0089645205 та №0089625205 - закрито. Роз`яснено позивачу, що зазначений спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від заяву представника Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» про направлення справи за встановленою юрисдикцією задоволено. Справу №640/6440/19 за позовом Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» до Головне управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 31.10.2018 року №0089645205, № 0089625205 передано на розгляд до Господарського суду Київської області.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.01.2023 прийнято до свого провадження справу №911/378/17 (640/6440/19) за позовом Комунального підприємства Управління житлово-комунального господарства до Державної податкової служби України, в особі Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№ 0089645205, 0089625205, в межах провадження у справі №911/378/17 про банкрутство Комунального підприємства Управління житлово-комунального господарства.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.09.2023 зупинено провадження у справі 911/378/17 (640/6440/19) за позовом Комунального підприємства Управління житлово-комунального господарства до Головного управління Державної податкової служби у Київській області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача розпорядника майна боржника Комунального підприємства Управління житлово-комунального господарства арбітражного керуючого Швачки Сергія Васильовича про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№ 0089645205, 0089625205 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 908/129/22 (908/1333/22).
Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.04.2024 поновлено провадження у справі №911/378/17 (640/6440/19).
Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.06.2024 клопотання позивача про передачу справи №911/378/17 (640/6440/19) за належною юрисдикцією до Київського окружного адміністративного суду залишено без задоволення. Закрито провадження у справі № 911/378/17(640/6440/19) за позовом Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування податкове повідомлення-рішення.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.05.2025 заяву Комунального підприємства Управління житлово-комунального господарства від 18.11.2024 р. б/н про направлення справи за встановленою юрисдикцією задоволено. Справу № 911/378/17 (640/6440/19) за позовом Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства" до Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень №№ 0089645205, 0089625205 направити за встановленою юрисдикцією до Київського окружного адміністративного суду.
За результатом автоматизованого розподілу судових справ для розгляду даної справи було визначено суддю Жука Р.В.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 прийнято адміністративну справу №911/378/17 (640/6440/19) до провадження судді Жука Р.В. та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
30.07.2025 до Київського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління ДПС у Київській області.
Разом з відзивом відповідачем подано клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, в обґрунтування якого останній зазначає що ця справа є важливою для держави а предмет доказування є складним та вимагає проведення судового засідання з метою надання ґрунтовних пояснень та всебічного встановлення обставин справи 
По суті заявленого клопотання суд зазначає про таке.
Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Пунктом 2 частини шостої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Водночас відповідач у клопотанні про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не обґрунтував своє клопотання та не зазначив, чому даний спір не можливо буде вирішити у порядку спрощеного позовного провадження, у чому саме полягає складність справи, не зазначив жодних обставин, які б давали підстави стверджувати, що повне та всебічне з`ясування усіх обставин у справі потребує проведення судового засідання чи заслуховування пояснень сторін. Крім того, у цьому клопотанні не зазначено, встановлення яких обставин у справі є неможливим шляхом аналізу письмових доказів і пояснень та вимагає проведення судового засідання. 
З урахуванням наведеного, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд не вбачає підстав розгляду справи з проведенням судового засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню. 
31.07.2025 до Київського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив Головного управління ДПС у Київській області.
01.08.2025 до Київського окружного адміністративного суду позивачем подано додаткові пояснення. 
Інших заяв чи клопотань по суті справи учасниками справи до суду не подано.
Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно частини другої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини другої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Комунальне підприємство «Управління житлово-комунального господарства» (07101, Київська область, м. Славутич, вул. Військових будівельників, 8, код 31476318) зареєстроване в якості юридичної особи 04.04.2001 р., перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС у Київській області.
На підставі пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп.54.3.3 п. 54.3 ст. 54, пп.75.1.1 п. 75.1 ст. 75, ст. 76 Податкового кодексу України Головним управлінням ДФС у Київській області проведено камеральну перевірку своєчасності подання податкової звітності, повноти нарахування, своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання, про що складено акт від 10.10.2018 р. №2724/10-36-52-05/31476318.
Згідно з висновками акта перевірки встановлено порушення КП «Управління житлово-комунального господарства» термінів сплати узгодженого податкового зобов`язання з земельного податку, визначені п.287.3 ст. 287 Податкового кодексу України, визначеного на підставі рішення суду про розстрочення (відстрочення) податкового боргу, наказ ДПА від 07.12.2010 р. №927, згідно наведеного у акті переліку.
За наслідками перевірки контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 31.10.2018 р.:
- №0089645205, згідно з яким за порушення п.287.3 ст. 287 Податкового кодексу України на позивача накладено штраф у розмірі 5 561, 09 грн. (10% від 55 610, 9 грн.);
- № 0089625205, згідно з яким за порушення п.287.3 ст. 287 Податкового кодексу України на позивача накладено штраф у розмірі 136 052, 06 грн. (20% від 680 260, 3 грн.).
За результатами адміністративного оскарження рішенням ДФС України від 10.01.2019 р. за №1134/6/99-99-11-06-01-25 скасовано податкове повідомлення-рішення від 31.10.2018 р. № 0089625205 в частині застосування штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань із земельного податку у сумі 3 423, 46 грн., в іншій частині вказане рішення, а також податкове повідомлення-рішення від 31.10.2018 р. №0089645205 залишені без змін.
З матеріалів адміністративної справи також вбачається, що ухвалою Господарського суду Київської області від 06.07.2017 року у справі № 911/378/17 відкрито провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства», введено процедуру розпорядження майном та мораторій на задоволення вимог кредиторів.
Головне управління ДФС (правонаступником якого є Головне управління ДПС у Київській області) заявило конкурсні кредиторські вимоги до КП «УЖКГ».
Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.01.2019 року у справі № 911/378/17 закінчено попереднє засідання господарського суду. Визнано кредиторами підприємства Управління житлово-комунального господарства: ПАТ «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» на суму 11 3533,05 грн.; ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на суму 72 062003,67 грн., ПАТ КБ Приватбанк на суму 3200,00 грн., ГУ ДФС у Київській області на суму 12 215020,73 грн. Затверджено реєстр вимог кредиторів підприємства Управління житлово-комунального господарства, до якого включити: ДК Газ-України НАК «Нафтогаз України» з грошовими вимогами на суму 66 12215,64 грн., з яких: 16 000,00 грн. підлягають задоволенню в першу чергу, 65 96215,64 грн. в четверту чергу; ПАТ «Укртрансгаз» в особі філії «Управління магістральних газопроводів «Київтрансгаз» з грошовими вимогами на суму 11 3533,05 грн., з яких: 3200,00 грн. підлягають задоволенню в першу чергу, 49 755,30 грн. в четверту чергу та 60 577,75 грн. в шосту чергу; ПАТ «НАК «Нафтогаз України» з грошовими вимогами на суму 72 062003,67 грн., з яких: 3 200,00 грн. підлягають задоволенню в першу чергу; 60 408897,15 грн. в четверту чергу; 11 649906,52 грн. в шосту чергу; ПАТ КБ Приватбанк з грошовими вимогами на суму 3 200,00 грн. (судові витрати), які підлягають задоволенню в першу чергу; ГУ ДФС у Київській області з грошовими вимогами на суму 12 215020,73 грн., з яких: 3524,00 грн. підлягають задоволенню в першу чергу; 12 211496,73 грн. в шосту чергу. 
Відтак, Головне управління ДПС у Київській області визнано кредитором з грошовими вимогами на суму 12 215 020, 73 грн, з яких: 3 524, 00 грн підлягають задоволенню в першу чергу; 12 211 496, 73 грн в шосту чергу. Згідно ухвали дані вимоги Головного управління ДПС у Київській області є конкурсними та становлять податковий борг: ПДВ в розмірі 12 110 979, 49 грн; податок на прибуток в розмірі 2 4 19, 46 грн; земельний податок з юридичних осіб у розмірі 98 097,78 грн.
Посилаючись на відкриття провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, позивач вважає податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області № 0089645205 та № 0089625205 від 31.10.2018 року протиправними і такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

V. Оцінка суду.
Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи вчинені вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені законом, обґрунтовано, добросовісно, пропорційно, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI.
За приписами підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (тут і далі – у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові, виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Відповідно до статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.
Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
З аналізу вищенаведених приписів законодавства, зокрема підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75, статті 76 Податкового кодексу України, вбачається, що контролюючі органи наділені повноваженнями проводити камеральні перевірки, у тому числі щодо своєчасності сплати узгоджених сум грошових зобов`язань, виключно на підставі даних інформаційних баз. Отже, проведення ГУ ДФС у Київській області камеральної перевірки та складення акта від 10.10.2018 №2724/10-36-52-05/31476318 як такі відповідають передбаченим законом підставам та формі здійснення податкового контролю.
Позивачем при зверненні до суду не заперечується наявність у нього статусу платника земельного податку за перевірений період та, відповідно, обов`язок щодо своєчасної сплати плати за землю. Також позивачем не заперечується факт порушення строків сплати земельного податку, що підтверджується даними інтегрованої картки платника та висновками акта перевірки. Відтак, спір у цій справі стосується не наявності податкового обов`язку чи факту прострочення, а правомірності застосування контролюючим органом штрафних (фінансових) санкцій з урахуванням строків давності та наслідків запровадження мораторію у справі про банкрутство.
Оцінюючи правомірність нарахування штрафних (фінансових) санкцій за результатами цієї перевірки, суд враховує таке.
Згідно з пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
Суд звертає увагу, що пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України встановлено граничний строк, протягом якого контролюючий орган має право визначити суму грошового зобов`язання, а статтею 114 Податкового кодексу України передбачено, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій відповідають строкам давності, визначеним статтею 102 цього Кодексу. Відтак, застосування штрафних санкцій можливе лише в межах 1095 днів, що настають за останнім днем граничного строку сплати відповідного грошового зобов`язання. Водночас з матеріалів справи вбачається, що акт камеральної перевірки складено 10.10.2018, а відтак, у контролюючого органу були відсутні правові підстави застосовувати штрафні санкції щодо зобов`язань, граничний строк сплати яких настав до 10.10.2015, тобто поза межами строку давності.
При цьому граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій прямо прирівняні законодавцем до строків давності для нарахування грошових зобов`язань, а отже, контролюючий орган не може обґрунтовувати правомірність штрафу лише наявністю прострочення, ігноруючи сплив 1095-денного строку.
Крім того, зі змісту акта камеральної перевірки вбачається, що контролюючим органом визначено кількість днів затримки сплати по кожному платежу, обчислюючи її від граничного терміну сплати, при цьому відповідні рядки таблиць акта містять як випадки прострочення, що є меншими за 1095 днів, так і випадки прострочення, що перевищують зазначений строк. Зокрема, за даними першої таблиці розрахунку акта перевірки наявні окремі платежі з простроченням, що є меншим за 1095 днів (зокрема 1076 днів), водночас переважна більшість показників прострочення перевищує 1095 днів, що свідчить про застосування штрафних санкцій також і поза межами встановленого строку давності.
За таких обставин нарахування штрафних (фінансових) санкцій щодо зобов`язань, граничний строк сплати яких настав до 10.10.2015, здійснено поза межами строків давності, що суперечить вимогам пункту 76.3 статті 76 та пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України. Відповідно, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (у тому числі від нарахованих санкцій), а застосування штрафу в цій частині є протиправним.
При цьому посилання відповідача на норми пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України саме по собі не усуває обов`язку контролюючого органу дотримуватися строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, оскільки відповідальність платника податків та повноваження органу щодо визначення грошового зобов`язання (у тому числі штрафного) є похідними від дотримання процесуальних меж, установлених законом.
Окремо суд оцінює доводи сторін щодо наслідків запровадження мораторію у справі про банкрутство Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства». Як встановлено судом, ухвалою Господарського суду Київської області від 06.07.2017 у справі №911/378/17 відкрито провадження у справі про банкрутство боржника та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. 
На момент прийняття спірних податкових повідомлень-рішень правовідносини щодо наслідків мораторію регулювалися Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 №2343-XII (далі – Закон № 2343-XII).
Згідно з частинами першою -третьою статті 19 Закону № 2343-XII мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.
Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, в тому числі, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.
Відтак, відповідно до приписів Закону № 2343-XII мораторій означає зупинення виконання боржником грошових зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів, строк виконання яких настав до дня введення мораторію, а протягом дії мораторію не нараховуються неустойка (штраф, пеня) і не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, на які поширюється мораторій.
Таким чином, мораторій поширюється на зобов`язання зі сплати земельного податку, граничний строк виконання яких настав до 06.07.2017, і виключає застосування штрафних санкцій за прострочення виконання таких зобов`язань у період дії мораторію.
Як убачається зі змісту акта перевірки та розрахунків штрафних санкцій, контролюючим органом нараховано штраф також і щодо порушення строків сплати земельного податку, граничний строк виконання яких настав до 06.07.2017, без урахування запровадженого мораторію. 
Оцінюючи заперечення відповідача щодо того, що мораторій не перешкоджає застосуванню санкцій за «поточними» зобов`язаннями, суд зазначає, що правовий режим мораторію, встановлений статтею 19 Закону №2343-XII, прив`язаний не до дати виявлення порушення контролюючим органом, а до строку виконання відповідного зобов`язання: мораторій поширюється на грошові зобов`язання і зобов`язання зі сплати податків і зборів, строк виконання яких настав до дня введення мораторію. Відтак, якщо граничний строк сплати земельного податку настав до 06.07.2017, то застосування штрафних санкцій за прострочення виконання такого зобов`язання у період дії мораторію є забороненим незалежно від того, коли контролюючим органом проведено перевірку та прийнято податкове повідомлення-рішення.
Додатково суд враховує, що контролюючим органом у межах справи про банкрутство №911/378/17 заявлялися та були визнані грошові вимоги до боржника, у тому числі зі сплати земельного податку. що підтверджує конкурсну природу заборгованості зі сплати земельного податку в частині зобов`язань, строк виконання яких настав до відкриття провадження у справі про банкрутство, і на які поширюється мораторій.
Суд також враховує, що після відкриття провадження у справі про банкрутство пред`явлення та реалізація вимог, які мають конкурсний характер і строк виконання яких настав до введення мораторію, здійснюються з урахуванням спеціального правового режиму процедури банкрутства. У такому режимі нарахування та застосування штрафних санкцій за прострочення виконання відповідних допроцедурних податкових зобов`язань у період дії мораторію суперечить його правовій природі як законодавчій забороні застосування фінансових санкцій щодо зобов`язань, на які він поширюється.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними у частині застосування штрафних санкцій щодо зобов`язань, граничний строк сплати яких настав до 10.10.2015 (поза межами строків давності), та у частині застосування штрафних санкцій щодо зобов`язань, строк виконання яких настав до 06.07.2017 (на які поширюється дія мораторію). 
В іншій частині підстав для висновку про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень судом не встановлено.
Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинна України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.
Згідно зі статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Суд звертає увагу сторін, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).
Суд також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Оцінивши надані у справі докази та керуючись своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні матеріалів, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

VI. Судові витрати.
Відповідно до частини першої статті 143 Кодексу адміністративного судочинна суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинна при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Як встановлено судом, при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у загальній сумі 2124, 20 грн згідно з платіжним дорученням №334 від 12.02.2019.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем за звернення з позовною заявою судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області у розмірі 1062,10 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 8-15, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 31.10.2018 № 0089645205 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення строків сплати земельного податку з юридичних осіб, граничний строк сплати яких настав до 06.07.2017 року, а також у частині застосування штрафних санкцій поза межами строків давності, встановленими статтями 102 та 114 Податкового кодексу України.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 31.10.2018 № 0089625205 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення строків сплати земельного податку з юридичних осіб, граничний строк сплати яких настав до 06.07.2017 року, а також у частині застосування штрафних санкцій поза межами строків давності, встановлених статтями 102 та 114 Податкового кодексу України.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути на користь Комунального підприємства «Управління житлово-комунального господарства» (07101, Київська обл., м. Славутич, вул. Військових будівельників, 8, код ЄДРПОУ 31476318) судовий збір у розмірі 1 062, 10 грн (одна тисяча шістдесят дві) грн 10 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 5А, код ЄДРПОУ ВП 44096797).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жук Р.В.