Справа № 184/2834/25 
Номер провадження 1-кп/184/102/26 

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року	м. Покров	

Покровський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 , 
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Покров кримінальне провадження, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №62025050010005538 від 04.02.2025 року відносно обвинуваченого: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Люлинці, Калинівського району, Вінницької області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, на утриманні дітей не має, військовослужбовець військової служби за призивом під час мобілізації, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -
за участю: прокурора – ОСОБА_4 , обвинуваченого – ОСОБА_3 та його захисника – адвоката ОСОБА_5 , - 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучі військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації, під час воєнного стану перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово незаконно ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.ст.1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.9, 11, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , 22.03.2023 року був відсутнім при перевірці особового складу підрозділу, який дислокувався у населеному пункті АДРЕСА_2 , тобто самовільно залишив військову частину, командуванню про причини свого вибуття не доповів, хоча об`єктивно повинен і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості для цього, та був незаконно відсутній на службі до 23.12.2025 року, тобто до моменту його затримання працівниками ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, тим самим вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин) було припинено. 
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану. 
Відповідно до вимог ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, який висунете обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. 
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та надала суду показання про те, що він дійсно проходячи військову службу за мобілізацією після поранення спочатку був у госпіталі, але після повернення до військової частин у зв`язку із погіршенням стану свого здоров`я вирішив самовільно залишити місце служби, оскільки бачив, що не справляється, а тому 22 березня 2023 року, з метою ухилитись від військової служби, самовільно залишив місце служби, а саме, місце тимчасового розташування підрозділу в населеному пункті Андріївка Донецької області, та повернувся до дому в м. Покров, де проживав в своєму домоволодінні по АДРЕСА_1 , та враховуючи свій психологічний стан після участі у бойових діях, свідомо, до місця проходження служби не повертався до 23.12.2025, коли в м. Покров був затриманий працівниками ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області. Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, а тому суд визнає їх послідовними, логічними, які не викликають у суду сумнівів щодо правильності та розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. В скоєному обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаюється і просить його суворо не карати. 
Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують її особу, визначивши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. 
Згідно з ч. 5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. 
Отже, суд, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують її особу, доходить висновку про те, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.5 ст.407 КК України та вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, доведена повністю. 
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ст. 65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття. 
Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання суд не вбачає. 
Таким чином, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; обставини, які пом`якшують його покарання та обставини, за відсутності обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він за місцем проживання характеризується добре, добровільно пішов на захист України для відсічі збройної агресії рф, до цього працював і характеризується за місцем роботи позитивно, на обліку у лікарів психіатра, нарколога і фтизіатра не перебуває, а тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.5 ст.407 КК України, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України.
Виходячи з ситуації, яка існує у країні, на думку суду, поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 суттєво знижує рівень військової дисципліни та боєготовністі Збройних Сил України та інших військових формувань, що в умовах сьогодення є критично неприпустимим, а тому підстав для застосування ст.ст., 69, 75 КК України, суд не вбачає. 
Згідно протоколу затримання ОСОБА_3 був затриманий 23.12.2025 року о 18 год. 45 хв.
Підстав для зміни або скасування застосованого до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який обраний ухвалою слідчого судді від 24.12.2025 року, суд не вбачає та залишає його без змін до набрання вироком суду законної сили.
При цьому суд вважає за необхідне застосувати ч.5 ст.72 КК України, відповідно до якої, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання уразі засудження до позбавлення волі день за день, отже попереднє ув`язнення ОСОБА_3 в період часу з 23.12.2025 року по день набрання вироком суду законної сили, підлягає зарахуванню у строк покарання у співвідношенні день за день.
Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні. 

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного затримання, а саме, з 23 грудня 2025 року.
Зарахувати  ОСОБА_3 , у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, в строк покарання, попереднє ув`язнення в період часу з 23 грудня 2025 року по день набрання вироком суду законної сили, у співвідношенні день за день.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою застосований до ОСОБА_3 залишити без змін до набрання вироком суду законної сили.
Вирок може бути оскаржений у відповідності до ст. 349 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Покровський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Покровського  міського суду 	ОСОБА_6