Номер провадження: 22-ц/813/6474/25 
Справа № 947/32648/24
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2025 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Таварткіладзе О.М.,
суддів: Вадовської Л.М., Погорєлової С.О., 
за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24 червня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 про поділ спільного майна, -

В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2024 року представник ОСОБА_1 – адвокат Каразейська Є.Д. через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , в якому просить суд визнати 2/3 частини в трьохкімнатній квартирі під АДРЕСА_1 , загальною площею 61,2 кв.м., в тому числі житловою площею 37,0 кв.м. спільною сумісною власністю подружжя. В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частини та за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 61,2 кв.м., в тому числі житловою площею 37,0 кв.м. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 5326 грн. та 5000 грн. витрати на правничу правову допомогу.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24 червня 2025 рокупозовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про поділ спільного майна – залишено без розгляду.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24 червня 2025 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що із матеріалів цивільної справи вбачається, що відкрито провадження по справі було 29 жовтня 2024 року, надалі 17.12.2024 року, 26.02.2025 року судові засідання не відбувались, хоча адвокат Каразейська Є.Д. постійно приходила до суду. Далі 08.04.2025 року відбулось судове засідання на якому були присутні, як адвокат Каразейська Є.Д., так і представник відповідача по справі. В подальшому 27.05.2025 року адвокат Каразейська Є.Д. не прийняла участь у судовому засіданні у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому процесі ( м. Ізмаїл справа №946/3842/23 (кримінальне судочинство), 24.06.2025 року адвокат Каразейська Є.Д. не прийняла участь в судовому процесі у зв`язку з тим, що першочергово з нею не було узгоджено цю дату, тобто не враховано інші судові засідання адвоката, до того ж остання подала відповідну заяву про відкладення завчасно, тобто 23.06.2025 року, враховуючи зайнятість в м. Овідіопіль по справі №522/10335/24 (кримінальне провадження). Таким чином, враховуючи прибуття на судові засідання та подані завчасно клопотання/заяву про відкладення справи адвокатом Каразейською Є.Д. свідчить про її заінтересована в розгляді справи, поважність неявки до суду не може розцінюватись як незаінтересованість в процесі та слугувати підставою для залишення позову без розгляду.
За таких обставин скаржник не погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду, оскільки суд допустився формального підходу до вирішення питання про залишення позову без розгляду, не врахувавши нетривале знаходження справи на розгляді у суді, накопичення великої кількості матеріалів у справі, які потребують правового аналізу та трактував положення статті 223 ЦПК України на власний розсуд, викресливши зі змісту «без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки».
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання, призначене на 02.12.2025 року на 14:00 год., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 не з`явилася, належної ініціативи взяти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції не виявила, та заяв про відкладення судового засідання не подавала.
Присутні у судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Каразейська Є.Д. та представник ОСОБА_3 адвокат Пеленгян М.А. не заперечували проти розгляду справи за фактичною явкою сторін.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Оскільки явка учасників справи до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, поважність причин неучасті у судовому засіданні 02.12.2025 року учасників справи, належним чином повідомлених про розгляд справи, судом апеляційної інстанції не встановлено, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, спір підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тому розгляд апеляційним судом справи у відсутності учасників (відповідачів), які відсутні у судовому засіданні при таких обставинах не є порушенням їхніх прав щодо забезпечення участі у судовому засіданні і доступі до правосуддя. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі № 361/8331/18.
За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Залишаючи без розгляду позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що справа знаходилась у провадженні суду з 14.10.2024 року. У судові засідання, які було призначено у справі, зокрема – 27.05.2025 року позивач та його представник адвокат Каразейська Є.Д. не з`явились, через канцелярію суду адвокатом було надано заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що вона задіяна в іншому судовому засідання, тому вказану заяву було задоволено та справу відкладено на 24.06.2025 року. Однак, до канцелярії суду 23.06.2025 року повторно від представника позивача адвоката Каразейська Є.Д. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що вона задіяна в іншому судовому засіданні. Суд зауважував, що представник позивача не зверталась з заявою про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог, а фактично просила двічі поспіль відкладення розгляду справи, що неприпустимо для сторони позивача, яка повинна мати інтерес та зацікавленість у не затягуванні вирішення спору, з позовом про який позивач звернулась до суду.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за потрібне зазначити наступне.
Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що цивільна справа за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 про поділ спільного майна перебуває у провадженні суду із жовтня 2024 року.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.10.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про поділ спільного майна було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. На виконання ухвали суду представником позивача було надано заяву на виконання ухвали суду від 25.10.2024 року.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29.10.2024 року цивільна справа була відкрита за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Згідно матеріалів справи, справа неодноразово призначалася до розгляду по суті, зокрема у судові засідання на 27.05.2025 року на 14:00 год., 24.06.2025 року на 10:00 год., про що ОСОБА_1 та її представник адвокат Каразейська Євгенія Дмитрівна були повідомленими належним чином.
Про час та дату розгляду справи 27.05.2025 року о 14:00 год. представник ОСОБА_1 адвокат Каразейська Є.Д. була повідомлена належним чином, що підтверджується її розпискою (т. 1 а. с. 164).
27.05.2025 року через систему "Електронний суд", представник ОСОБА_1 адвокат Каразейська Є.Д. надіслала клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справу у зв`язку з тим, що вона братиме участь у розгляду іншої справи. На підтвердження зазначеного не надано жодного доказу (т. 1 а. с. 193).
27.05.2025 року судом було задоволено клопотання позивача та оголошено перерву у судовому засіданні до 24.06.2025 року.
Про судове засідання, призначене на 24.06.2025 року на 10:00 год.представника ОСОБА_1 адвоката Каразейську Є.Д. було повідомлено судовою повісткою про виклик, яка доставлена до електронного кабінету адвоката у системі «Електронний суд» 29.05.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа (т. 1 а.с. 238).
ОСОБА_1 повідомлялася, шляхом надіслання судової повістки засобами поштового зв`язку, яка повернулася на адресу суду без вручення адресату з підстав «відсутності адресата за вказаною вище адресою» (т. 1 а.с. 234).
27.05.2025 року через канцелярію суду представником ОСОБА_1 адвокатом Каразейською Є.Д. було подано заяву про відкладення розгляду справу у зв`язку з тим, що адвокат задіяна в іншому судовому засіданні в м. Овідіополь у справі № 522/10335/24. На підтвердження зазначеного не надано жодного доказу (т. 1 а. с. 197).
З протоколу судового засідання від 24.06.2025 року убачається, що у судове засідання, призначене на 24.06.2025 року на 10:00 год. ОСОБА_1 та її представник адвокат Каразейська Євгенія Дмитрівна не з`явилися (т. 1 а. с. 239 – зворот 239).
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24 червня 2025 рокупозовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 про поділ спільного майна – залишено без розгляду.
Колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
У частинах третій-шостій статті 128 ЦПК України передбачено, що судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.
Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі (частина п`ята статті 130 ЦПК України).
Згідно з частиною третьою статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.
Відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13 повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від причин такої неявки.
Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка у підготовче засідання чи в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.
Водночас позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого поспіль підготовчого засідання чи судового засідання, в яке він не з`явився.
Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позов без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Тобто законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності / неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони, а тому саме позивач має продемонструвати свій процесуальний інтерес у як найшвидшому розгляді справи, а отже, зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі.
Отже, під час вирішення питання про залишення позову без розгляду правове значення має виключно належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Верховний Суд у постановах від 11 січня 2023 року у справі № 500/3032/18, від 12 січня 2023 року у справі № 205/3009/16, від 14 лютого 2023 року у справі № 947/15909/21,від 27 червня 2024 рок у справі № 450/2265/19, від 03 липня 2024 року у справі № 459/550/23, які є релевантними щодо частини третьої статті 257 ЦПК України, зазначив, що причини повторної неявки позивача в судове засідання правового значення не мають, а обов`язковими умовами для застосування передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи без його участі у судовому засіданні. Правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Судом встановлено, що позивач була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи у судові засідання, призначені на 27.05.2025 року на 14:00 год., 24.06.2025 року на 10:00 год., що скаржником не заперечується і в апеляційній скарзі.
Про час та дату розгляду справи 27.05.2025 року о 14:00 год. представник ОСОБА_1 адвокат Каразейська Є.Д. була повідомлена належним чином, що підтверджується її розпискою (т. 1 а. с. 164).
Про судове засідання, призначене на 24.06.2025 року на 10:00 год. представника ОСОБА_1 адвоката Каразейську Є.Д. було повідомлено судовою повісткою про виклик, яка доставлена до електронного кабінету адвоката у системі «Електронний суд» 29.05.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа (т. 1 а.с. 238).
Вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі (частина 5 статті 130 ЦПК України).
Участь позивача (учасника справи) у судовому процесі через свого представника, повноваження якого належним чином підтверджені, слід розцінювати як участь самого позивача, у зв`язку із чим і наслідки вчинених представником процесуальних дій поширюються на особу, яку представляють (позивача), незалежно від того, якою є особиста поведінка цієї особи. Інше суперечило б самій сутності інституту представництва.
Таким чином, наслідки неявки в судове засідання учасника справи, визначені у статті 223 ЦПК України, стосуються як позивача, так і його представника, крім випадків, коли суд визнав явку позивача обов`язковою.
Водночас ні позивач, ні її представник не з`явилися у жодне із вказаних судових засідань, зокрема у два останніх: 27.05.2025 року та 24.06.2025 року.
Матеріали справи не містять доказів того, що позивач надсилала суду першої інстанції заяву про розгляд справи за її відсутності.
З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду, правильно застосувавши положення статей 223, 257 ЦПК України.
З метою повідомлення позивачки про дату, час і місце судових засідань, судом першої інстанції вжито усіх передбачених законом заходів щодо повідомлення учасників справи.
Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися своїми процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права чи інтересу, має бути активним учасником судового провадження безпосередньо чи опосередковано (через представника). Правила статті 223 ЦПК України встановлюють наслідки, які можуть настати для особи, яка не дотримується правил судового провадження. Так, частина п`ята статті 223 ЦПК України дає суду можливість повернути позовну заяву без розгляду, тобто застосувати до особи, яка ініціювала позовне провадження, своєрідну форму відповідальності за дії, пов`язані з неявкою на засідання суду (близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 9901/949/18, від 27 травня 2020 року у справі № 9901/11/19, від 16 листопада 2023 року у справі № 9901/221/21 та від 08 лютого 2024 року у справі № 990/89/23).
Колегія суддів зауважує, що дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
З матеріалів справи убачається, що позивач та її представник були достеменно обізнаними про підготовчі судові засідання, а також закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті, про що свідчить, зокрема, протокол судового засідання від 08.04.2025 року та розписка адвоката Каразейської Є.Д. про виклик у наступне судове засідання, призначене на 27.05.2025 року.
Суд першої інстанції правильно взяв до уваги неодноразово подані представником позивача клопотання про відкладення розгляду справи, без надання доказів на підтвердження наведених у клопотаннях обставин, причин неможливості прибуття до суду.
Тому посилання скаржника на те, що судом першої інстанції не оцінено поважність причин неявки представника позивача у судові засідання призначені на 27.05.2025 року та 24.06.2025 року, не заслуговує на увагу.
Окрім цього, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України не була позбавлена можливості брати участь у судових засіданнях суду першої інстанції в режимі відеоконференції. Проте відповідних клопотань стороною позивача заявлено не було.
Доводи апеляційної скарги позивача про те, що 24.06.2025 року адвокат Каразейська Є.Д. не прийняла участь в судовому засіданні у зв`язку з тим, що першочергово з нею не було узгоджено цю дату, тобто не враховано інші судові засідання адвоката, колегією суддів не сприймаються, оскільки у заяві про відкладення розгляду справи від 27.05.2025 року адвокат Каразейська Є.Д. не зверталася до суду з проханням урахувати графік зайнятості адвоката та відкласти судове засідання у цій справі на вільну від інших судових проваджень дату, а також не зазначала такий графік вільних дат.
Разом з тим, суд не наділений процесуального обов`язку узгоджувати дату відкладення розгляду справи з учасниками справи, які не з`явилися у судове засідання.
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 43 та ч. 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Окрім того, розгляд справи упродовж розумного строку є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини.
Відтак суд був позбавлений законних підстав здійснити розгляд справи за відсутності позивача без подання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.
За таких обставин колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду, з мотивів наведених у апеляційній скарзі.
Апеляційний суд зауважує, що відповідно до частини другої статті 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення такої заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.
Отже, доводи апеляційної скарги зводяться до власного тлумачення діючого законодавства, незгоди з висновками місцевого суду щодо оцінки доказів та застосування вимог Закону.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) неодноразово вказував, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").
Також, Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24 червня 2025 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 18.12.2025 року.

Головуючий         О.М. Таварткіладзе

Судді:         Л.М. Вадовська

С.О. Погорєлова