ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/840/26 Справа № 202/7736/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів: Пищиди М.М., Макарова М.О.,
за участю секретаря – Піменової М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 11 серпня 2025 року про відмову у відкритті провадження 
у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Дніпровська міська рада, приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Шаулова Марина Олексіївна, про встановлення факту проживання однією сім`єю  , – 

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2025 року заявниця ОСОБА_1 звернулась до Індустріального районного суду міста Дніпра із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, заінтересовані особи: Дніпровська міська рада, приватний нотаріус Дніпровського нотаріального округу Шаулова Марина Олексіївна.
Заява мотивована тим, що встановлення даного факту необхідно ОСОБА_1 , яка не мала родинних стосунків з ОСОБА_2 , для реалізації права на спадкування майна за померлою ОСОБА_2 . 
У зв`язку з чим просила суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , 1952 року народження і ОСОБА_2 , 1953 року народження, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з листопада 2016 року по 19.11.2024 року. 

Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 11 серпня 2025 року відмовлено у відкритті провадження.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставини, що мають значення для справи, а також на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У своєму відзиві - Дніпровська міська рада просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції — без змін.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, довідками про доставку електронного листа і смс-повідомлення та отримання документів в Електронному суді.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що зі змісту заяви, поданої в інтересах ОСОБА_1 , вбачається, що встановлення факту проживання однією сім`єю останньої з ОСОБА_2 , пов`язане з вирішенням спору про право на спадкування на майно, що залишилося після смерті останньої.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, шо у серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Індустріального районного суду міста Дніпра з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю. 
Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 з листопада 2016 року проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 . 
За фактом смерті ОСОБА_2 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шауловою М.О. було зареєстровано спадкову справу № 74075731, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру № 81183324 від 15.05.2025. 
Однак, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.06.2025 відмовлено ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні нотаріальної дії – видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
Квартира в якій однією сім`єю проживали ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , належала померлій спадкодавиці на праві власності, та відповідно на теперішній час вказана квартира входить до складу спадкового майна ОСОБА_2 . 
Заявниця вказала, що ОСОБА_2 не має спадкоємців 1-3 черги, тому право на спадкування її майна має саме ОСОБА_1 як особа, яка проживала з померлою однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. 
З метою реалізації права на спадкування майна за померлою ОСОБА_2 апелянтка і була вимушена звернутись із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю до суду. 

Статтею 124 Конституції України визначено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, відповідно до ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.
Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому, в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного суду України за № 5 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
У порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс 18) зроблено висновок, що "у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів".
Існує два порядки (способи) встановлення фактів, що мають юридичне значення, - позасудовий і судовий, які за своїм змістом є взаємовиключними.
Відтак, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.
Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Вищевикладена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, а саме: Постанова Верховного Суду від 11 жовтня 2024 року по справі № 207/3261/21, Постанова Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року по справі № 553/1936/21, Постанова Верховного Суду від 27 вересня 2024 року по справі № 570/6628/23.

Як вбачається із матеріалів справи, заява мотивована тим, що встановлення даного факту необхідно ОСОБА_1 , яка не мала родинних стосунків з ОСОБА_2 , для реалізації права на спадкування майна за померлою ОСОБА_2 . 

Під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви (постанови Верховного Суду від 31 травня 2022 року у справі № 2-о-59/2009, (провадження № 61-20392св21), від 15 січня 2025 року у справі № 205/3998/22 (провадження № 61-2346св24)).

Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право.
Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням будь-якого спору про право.

Судом встановлено, що метою звернення із заявою про встановлення юридичного факту є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини. 

Матеріали справи містять постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.06.2025 року, якою заявникові відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.22).

Заявниця у своїй заяві зазначала, що померла ОСОБА_2 не має спадкоємців 1-3 черги.

Проте, з урахуванням викладеного, на означене спадкове майно, як на відумерлу спадщину, може претендувати орган місцевого самоврядування за місцем знаходження спадкового майна - Дніпровська міська рада.

За таких обставин, між вказаними учасниками справи виникає спір про право на таке майно.

Таким чином, факт, про встановлення якого просить заявник, не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження, оскільки є порядок захисту порушеного права, а саме звернення до суду в порядку позовного провадження шляхом подання позовної заяви, а не заяви про встановлення юридичного факту в порядку окремого провадження. 

Вирішуючи питання про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що за обставин цієї справи питання, яке ставить заявник перед судом, вирішується лише в порядку позовного провадження, у зв`язку із чим оскаржуване судове рішення є законним та обгрунтованим, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає. 

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення – без змін.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів, –

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 11 серпня 2025 року про відмову у відкритті провадження – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 27 січня 2026 року.
Повний текст судового рішення складено 28 січня 2026 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: М.М. Пищида

М.О. Макаров