ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.01.2026 Справа № 917/299/25(917/2234/25) 
м. Полтава

Господарський суд Полтавської області у складі судді Паламарчук В.В., при секретарі Біленко І.О., розглянув у судовому засіданні матеріали справи №917/299/25(917/2234/25)
за позовною заявою  фізичної особи  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , не має зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС, представник - адвокат Пишногуб Наталія Олександрівна, має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС)
до Полтавського обласного комунального виробничо-комерційного підприємства "Полтавапаливо" (пров. Всіхсвятський, буд. 2А, м. Полтава, 36039; код ЄДРПОУ 01882732)
про стягнення заробітної плати у розмірі 98279,22грн,
в межах справи №917/299/25
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Євробіт", вул. Симона Петлюри, буд. 13, офіс 36, м. Полтава, 36014; код ЄДРПОУ 43643944
до Полтавського обласного комунального виробничо-комерційного підприємства "Полтавапаливо", пров. Всіхсвятський, буд. 2А, м. Полтава, 36039; код ЄДРПОУ 01882732
про банкрутство

Учасники справи: відсутні (явка обов`язковою не визнавалась)

Встановив: ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Полтавського обласного комунального виробничо-комерційного підприємства "Полтавапаливо" про стягнення заробітної плати у розмірі 98279,22грн.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 08.04.2025 відкрито провадження у справі №917/299/25 про банкрутство Полтавського обласного комунального виробничо-комерційного підприємства "Полтавапаливо" (код ЄДРПОУ 01882732); визнано частково кредиторські вимоги ТОВ "Євробіт" до Полтавського обласного комунального виробничо-комерційного підприємства "Полтавапаливо" в розмірі 1647803,72грн - основного боргу, а також 30 280,00грн - судового збору, сплаченого при поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Дуленка Андрія Григоровича (свідоцтво №226 від 15.07.2013; адреса юридична: 39500, Полтавська область, м. Карлівка, вул. Фрунзе, 55"а"; адреса для листування: вул. Полтавський шлях, 58, офіс 38, м.Карлівка, Полтавська область, 39500); призначено попереднє засідання суду.
Частиною другою статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГОСПОДАРСЬКИМ ПРОЦЕСУАЛЬНИМ КОДЕКСОМ УКРАЇНИ. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу, передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.12.2025 зазначений позов передано на розгляд судді Паламарчуку В.В., присвоєно номер справи №917/299/25(917/2234/25).
Ухвалою від 09.12.2025 позовну заяву фізичної особи ОСОБА_1 (вхід. №2326/25 від 03.12.2025) до відповідача - Полтавського обласного комунального виробничо-комерційного підприємства "Полтавапаливо" про стягнення заробітної плати у розмірі 98279,22грн прийнято до розгляду в межах провадження у справі №917/299/25 про банкрутство Полтавського обласного комунального виробничо-комерційного підприємства "Полтавапаливо" та відкрито провадження з розгляду позовної заяви. Ухвалено розглядати позовну заяву за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Розгляд справи по суті призначено на 22.01.2026 на 09:40 год (а.с.31-33).
Про відкриття провадження у справі сторони повідомлені належним чином, що підтверджується довідками від 09.12.2025 про доставку ухвали Господарського суду Полтавської області від 09.12.2025 про відкриття провадження у справі №917/299/25(917/2234/25) по системі "Електронний суд".
Відповідач не скористався своїм правом та не надав відзив на позовну заяву.
Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив таке. 
ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах із Полтавським обласним комунальним виробничо-комерційним підприємством "Полтавапаливо", що підтверджується даними трудової книжки НОМЕР_2 (а.с.24).
06.08.2025 ОСОБА_1 звільнено з Полтавського обласного комунального виробничо-комерційного підприємства "Полтавапаливо" згідно наказу про припинення трудового договору №9-к від 06.08.2025 року на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України.
Позивач зазначає про те, що відповідачем не було проведено розрахунок при звільненні, у зв`язку з чим повного розрахунку з ОСОБА_1 не проведено.
Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Згідно з ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) за трудовим договором виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина перша статті 94 КЗпП України, частина перша статті 1 Закону України "Про оплату праці").
Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.
Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст.97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.
Роботодавець (роботодавець - фізична особа) не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.
Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються роботодавцем після виконання зобов`язань щодо оплати праці.
Статтею 103 КЗпП України передбачено, що про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.
У рішенні від 15 жовтня 2013 року N 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття "заробітна плата" й "оплата праці", які використані у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини). Крім того, Конституційний Суд України у тому ж рішенні дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат (абзац восьмий пункту 2.1 мотивувальної частини).
Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.
Згідно з ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/«правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.
Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів здійснення розрахунків Полтавського обласного комунального виробничо-комерційного підприємства "Полтавапаливо" з ОСОБА_1 при звільненні.
Заборгованість по заробітній платі станом на 25 вересня 2025 становить 98279,22 грн. Зазначена інформація підтверджується довідками роботодавця №01-1/82, 01-1/83 від 25.09.2025 (а.с.9,20).
Отже, як вбачається з матеріалів справи, борг перед позивачем із заробітної плати становить 98279,22грн.
Відповідачем всупереч вимог ст. 13, 73, 74 ГПК України доказів перерахування позивачу заробітної плати не надано, заборгованість перед позивачем не спростовано.
Згідно із ч. 1ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні судом, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача невиплаченої заробітної плати у розмірі 98279 грн. 22 коп.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За подання даної позовної заяви позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (розмір судового збору становить 3028грн).
Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Водночас частиною 2 ст. 129 ГПК України передбачено, що судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.
З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом у повному обсязі, судовий збір у розмірі 3028рн 00 коп, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, відповідно до норм ч. 2 ст. 129 ГПК України необхідно стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету України.
Керуючись статтями 73-78, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Полтавського обласного комунального виробничо-комерційного підприємства "Полтавапаливо" (пров. Всіхсвятський, буд. 2А, м. Полтава, 36039; код ЄДРПОУ 01882732) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 98279,22грн - заборгованості по заробітній платі.
3. Стягнути з Полтавського обласного комунального виробничо-комерційного підприємства "Полтавапаливо" (пров. Всіхсвятський, буд. 2А, м. Полтава, 36039; код ЄДРПОУ 01882732) в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 3028,00грн.
Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 28.01.2026

Суддя Паламарчук В.В.