справа № 497/2824/24
провадження № 2/492/30/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

04 лютого 2026 року м. Арциз
Арцизький районний суд Одеської області у складі: 
головуючого судді Варгаракі С.М.,
при секретарі судового засідання Богдан А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, -
встановив:
Описова частина
Стислий виклад позиції позивача
Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі – ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування у розмірі 537499,14 грн, а також судових витрат. В обґрунтування позову посилається на те, що 17 вересня 2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Audi SQ8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу марки «Mitsubishi Lancer X», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керування ОСОБА_1 . Постановою Арцизького районного суду Одеської області від 17 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до умов договору страхування позивач відшкодував витрати на ремонт пошкодженого автомобіля на рахунок СТО у розмірі 537499,14 грн. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Mitsubishi Lancer X», реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована у ПАТ «НАСК «ОРАНТА», яке виплатило 157500 грн в межах ліміту відповідальності та за вирахуванням франшизи. У зв`язку з відшкодуванням позивачем вартості відновлювального ремонту, позивач просив стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 537499,14 грн.
Процесуальні дії у справі
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим у справі визначено суддю Варгаракі С.М.
Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 05 грудня 2024 року, цивільну справу передано за підсудністю до Арцизького районного суду Одеської області.
Ухвалою судді Арцизького районного суду Одеської області від 06 січня 2025 року цивільна справа прийнята до провадження, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 15 травня 2025 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.
Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 15 травня 2025 року було відмовлено у повернення до стадії підготовчого провадження, позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 20 жовтня 2025 року продовжено розгляд справи.
Сповіщення сторін
Представник позивача у судове засідання не з`явився, але за допомогою системи «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач про дату, час і місце судового засідання двічі повідомлявся належним чином, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber» щодо документу «Судова повістка про виклик до суду…» на 13 січня 2026 року о 15 год. 30 хв. та на 04 лютого 2026 року о 15 год. 30 хв., однак у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов, клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подав
Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Мотивувальна частина  
Позиція суду
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АБА № 113762 від 17 вересня 2024 року, ОСОБА_1 , 17 вересня 2024 року приблизно о 12 год. 20 хв., керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Lancer X», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в м. Одесі, по вул. Посмітного, біля буд. № 25/1, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати Дорогу», внаслідок чого скоїв зіткнення із автомобілем «Audi SQ8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі, під керуванням водія ОСОБА_2 (а.с. 21). Зазначені обставини також підтверджуються відповіддю від НПУ (а.с. 19-20).
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , відповідача у справі, було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. 22).
Згідно з вимогами частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
Отже, вина ОСОБА_1 установлена та в порядку статті 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.
Власником автомобіля «Audi SQ8», реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_2 (а.с. 57).
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Audi SQ8», реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 291/24-Т/О від 29 березня 2024 року (а.с. 4-12, 12 зворот-13, 14, 15-16).
17 вересня 2024 року водій ОСОБА_2 подала до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспорту (а.с. 23).
Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 73187 від 01 жовтня 2024 року, проведеної на замовлення ПрАТ «СК» Арсенал Страхування» експертом-оцінювачем ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту склала 754946,53 грн (а.с. 28-57).
Згідно зі страховим актом № 006.01694124-1 від 17 вересня 2024 року ПрАТ «СК» Арсенал Страхування» виплатило на рахунок ТОВ «3С ГРУПП» страхове відшкодування у розмірі 694999,14 грн. Розрахунок страхового відшкодування зроблено на підставі рахунку-оферти № SKZ0002419/SKSF0002423 від 19 вересня 2024 року, згідно якого вартість виконаних робіт ремонту автомобіля «Audi SQ8», реєстраційний номер НОМЕР_1 склала 694999,14 грн (а.с. 17, 18, 25-26).
Відповідно до заяви щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування від 07 жовтня 2024 року страхове відшкодування підлягало перерахуванню на рахунок ТОВ «3С ГРУПП» (а.с. 24).
Згідно з платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 48362609 від 08 жовтня 2024 року сплачено ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на рахунок ТОВ «3С ГРУПП» 694999,14 грн (а.с. 27). 
На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу «Mitsubishi Lancer X», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована в ПАТ «НАСК ОРАНТА» за полісом № ЕР/218014992, ліміт майнової шкоди 160000 грн, франшиза 2500 грн (а.с. 58).
ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в порядку регресу здійснило виплату на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» у розмірі 157500 грн згідно з полісом № ЕР/218014992, з вирахуванням 2500 грн франшизи (а.с. 59).
З метою досудового врегулювання спору позивач надіслав відповідачу претензію, згідно з якою просив добровільно перерахувати залишок збитку у розмірі 537499,14 грн (а.с. 60), яка залишена відповідачем без реагування.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Згідно з частиною 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За правилами частин 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до частини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 5 ЦПК України.
Стаття 81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 
Доказами згідно зі статтею 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 77-80 ЦПК України.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з вимогами статей 124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Згідно зі статтею 999 ЦК України Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.
Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 ЦК України).
У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).
Відповідно до статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1961-IV).
У статті 9 Закону № 1961-IV передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.
У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (стаття 29 Закону № 1961-IV).
Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту(пункт 12.1. статті 12 Закону № 1961-IV).
Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (пункт 36.6 статті 36 Закону № 1961-IV).
Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність».
Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду у від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95 цс 20),
Судом встановлено, що 17 вересня 2024 року, ОСОБА_1 , 17 вересня 2024 року приблизно о 12 год. 20 хв., керуючи транспортним засобом «Mitsubishi Lancer X», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в м. Одесі, по вул. Посмітного, біля буд. № 25/1, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати Дорогу», внаслідок чого скоїв зіткнення із автомобілем «Audi SQ8», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі, під керуванням водія ОСОБА_2 . 
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , відповідача у справі, було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 73187 від 01 жовтня 2024 року, проведеної на замовлення ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» експертом-оцінювачем ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту склала 694999,14 грн.
ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на підставі страхового акту № 006.01694124-1 від 17 вересня 2024 року, розрахунок страхового відшкодування від 03 жовтня 2024 року, заяви страхувальника, щодо напрямку виплати суми страхового відшкодування від 07 жовтня 2024 року, згідно з платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 48362609 від 08 жовтня 2024 року була сплачена сума страхового відшкодування в розмір 694999,14 грн.
ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в порядку регресу здійснило виплату на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» у розмірі 157500 грн згідно з полісом № ЕР/218014992, з вирахуванням 2500 грн франшизи (а.с. 59).
Таким чином, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування за договором страхування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати. 
Розмір завданої внаслідок пошкодження автомобіля марки «Audi SQ8», реєстраційний номер НОМЕР_1 шкоди, що підлягала відшкодуванню власнику, становить 694999,14 грн.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що вказаний розмір перевищує суму виплаченого у розмірі ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого, страхового відшкодування, суд дійшов висновку, що різниця між фактичним розміром завданої шкоди (694999,14 грн) і сумою страхового відшкодування (157500 грн) у сумі 537499,14 грн підлягає стягненню з відповідача як особи, з вини якої сталась дорожньо-транспортна пригода.
Розподіл судових витрат
Згідно зі статтею 141 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжною інструкцією.
На підставі статей 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, керуючись статтями 7, 8, 12, 13, 19, 48, 76-83, 92, 95, 128, 141, 211, 223, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 284, 289, 353, 354 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» - задовольнити повністю. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (місцезнаходження: вул. Борщагівська, буд. № 154, м. Київ, поштовий індекс 03056, код ЄДРПОУ: 33908322) суму страхового відшкодування у розмірі 537499 (п`ятсот тридцять сім тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) гривень 14 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (місцезнаходження: вул. Борщагівська, буд. № 154, м. Київ, поштовий індекс 03056, код ЄДРПОУ: 33908322) витрати по сплаті судового збору в розмірі 8062 (вісім тисяч шістдесят дві) гривні 48 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Арцизького районного суду
Одеської області         Варгаракі С.М.