Справа № 191/416/26 
Провадження № 1-кп/191/26/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Синельникове 

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: 
головуючого судді – ОСОБА_1 
за участю секретаря – ОСОБА_2 
розглянувши в порядку спрощеного провадження за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026046390000004 від 07.01.2026, стосовно
ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Миролюбівка Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.28, ч. 1 ст. 125 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 18.12.2025 приблизно о 18:50 годині (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не вдалось можливим), знаходився за адресою: АДРЕСА_1 разом з потерпілим ОСОБА_6 , де у ОСОБА_3 на ґрунті особисто неприязних відносин раптово виник прямий кримінально-протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .
Того ж дня, 18.12.2025, у раніше зазначений час, перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_3 з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що шляхом завдання ударів по тілу людини будуть спричинені тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , стоячи на відстані витягнутої руки, обличчям до обличчя потерпілого, наніс один удар лівою рукою стиснутою в кулак, в ділянку правого вуха потерпілому ОСОБА_6 .
В подальшому, невстановлена особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, побачивши, що в ОСОБА_3 виник конфлікт з потерпілим, останній вибіг з двору, та не вступаючи в попередню змову з ОСОБА_3 , стоячи обличчям до обличчя потерпілого, на відстані витягнутої руки, наніс один удар правою рукою стиснутою в кулак, в ділянку носу посередині потерпілому ОСОБА_6 . Намагаючись припинити конфлікт, потерпілий ОСОБА_6 сів на водійське сидіння свого автомобіля.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 схопивши за ноги потерпілого ОСОБА_6 та зусиллями дії рук витягнув потерпілого з автомобілю, у зв`язку з чим потерпілий ОСОБА_6 опинився в положенні лежачи на землі. Після, ОСОБА_3 стоячи з боку від потерпілого, почав наносити хаотичні удари ногою, в ділянку голови зліва та справа потерпілому ОСОБА_6 .
У результаті своїх умисних протиправних дій ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді поширеного садна шкіри в лобній ділянці голови справа, смуго-подібного садна шкіри у ділянці зовнішнього кінця лівої брови, глибоке садно шкіри в проекції лівої вилиці, у вигляді синців на нижньому повіці правого ока, на верхньому і нижньому повіках лівого ока, поширеного синця по зовнішній поверхні правої вушної скойки, що за своїм характером відповідно до п.2.3.5 Правил визначення ступеню тяжкості тілесних пошкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження вчинене групою осіб без попередньої змови між собою.
В обвинувальному акті, який погоджено з прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_7 , зазначено те, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України. Тому просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.28, ч. 1 ст. 125 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акту прокурором додані:
-письмова заява ОСОБА_3 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні. Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 підтвердив добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_3 , згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності;
-письмову заяву потерпілого ОСОБА_6 щодо згоди з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні, в якій потерпілий ОСОБА_6 зазначив, що згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні;
- матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.
Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні відповідає вимогам ст. 302 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконано, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт може бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.
Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, суд дійшов висновку, що вина  ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена та його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.28 та ч. 1 ст. 125 КК України, а саме як умисне легке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб без попередньої змови між собою.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, а також особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
ОСОБА_3 раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, в реєстрі наркологічних та психічних хворих КНП «Синельниківської ЦМЛ» СМР» не перебуває, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
До пом`якшуючих обставини, згідно положень ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття обвинуваченого.
Обставини, що обтяжують покарання, згідно зі ст. 67 КК України, відсутні.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує положення ст. 50, 65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
З урахуванням викладених вище обставин, враховуючи положення статті 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень, та досягнення інших цілей покарання, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Витрати на залучення експертів - відсутні.
Речові докази у справі відсутні.
Під час досудового розслідування щодо обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, підстави для його застосування відсутні.
Керуючись ст. 12, 368-370, 373-374, 381-382, ч.1 ст. 394 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

 Суддя	  ОСОБА_1