РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 296/9111/25
Провадження № 2/293/64/2026
19 січня 2026 року	селище Черняхів	

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді Проценко Л.Й.,
за участю секретаря судового засідання Ничипорук Н.А.,
в режимі відеоконференцзв`язку:
представника позивача Ліпкевича І.В.,
представника відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Черняхів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами
ВСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог
Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» в особі директора Я.Сердійчука через систему «Електронний суд» звернулось до суду з позовом, за змістом якого просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість у загальній сумі 54626,04 грн, яка виникла за кредитними договорами:
№555163938077 від 03.01.2022 у розмірі 12090,24 грн, з яких: 6000,0 грн - тіло кредиту та 6090,24 грн - відсотки нараховані на дату відступлення права вимоги;
№5017288 від 03.01.2022 у розмірі 42536,80 грн, з яких: 13500,0 грн - тіло кредиту та 29035,80 грн - відсотки нараховані на дату відступлення права вимоги
Також просить стягнути з відповідача понесені витрати за сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Товариством з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» укладено кредитний договір № 555163938077 та ОСОБА_3 , за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 6000,00 зі сплатою процентів за користування кредитом.
Також 03.01.2022 міжТовариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 5017288, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 13500,00 зі сплатою процентів за користування кредитом.
Вказані договори укладені в електронній формі шляхом підписання електронними підписами відповідача, вчиненими одноразовими ідентифікаторами.
18.12.2023 року між ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс" було укладено договір факторингу №18/12-2023, згідно з яким ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників, зокрема і за договором № 555163938077, укладеним з відповідачем.
26.07.2024 відповідно до договору №26-07/2024 ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №5017288, укладеним з ОСОБА_2 .
У добровільному порядку сплатити наявну заборгованість позичальник відмовляється. Тому позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ "Факторинг Партнерс" заборгованість за договором у розмірі 54626,04 грн. та судові витрати по справі. 
ІІ. Процедура та позиції сторін
18.08.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернулось до Корольовського районного суду м.Житомира з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Згідно відповіді з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ухвали Корольовського районного суду м.Житомира від 25.09.2025 цивільну справу №296/9111/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг партнерс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості передано на розгляд до Черняхівського районного суду Житомирської області за підсудністю.
22.10.2025 вказана справа надійшла до Черняхівського районного суду Житомирської області та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана для розгляду судді Проценко Л.Й.
Ухвалою від 27.10.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Перше судове засідання призначив на 25.11.2025 о 10 год 00 хв. 
24.11.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката Свінціцької Г.В., яка діє в інтересах ОСОБА_2 на підставі ордеру на надання правової допомоги серії АМ № 1164803 від 28.10.2025, надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Зокрема, вважає, що відсотки нараховані відповідачу по двох договорах не відповідають принципам розумності, справедливості, добросовісності та підлягають зменшенню відповідно до вимог ст. 551 ЦК України та ст. 18 ЗУ «Про споживче кредитування». Також вважає, що позивачем не доведено належного укладання електронного договору відповідачем. Окрім того, на думку представника відповідача, ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем, підлягає звільненню від сплати нарахованих відсотків на підставі вимог п.15 ст.14 вимог ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців і членів їх сімей» (а.с.147-158).
24.11.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив з додатками, в якій спростовує доводи відповідача, надані у відзиві, доводить правомірність сум заявлених до стягнення, та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.169-186).
25.11.2025 сторони та їх представники в судове засідання не з`явились, просили відкласти розгляд справи. 
Суд ухвалою від 25.11.2025 задовольнив клопотання представників сторін про відкладення розгляду справи. Також суд задовольнив клопотання представника позивача про витребування в Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» доказів у справі. Розгляд справи відклав на 10:30 год. 22 грудня 2025 року.
09.12.2025 на виконання вимог ухвали суду від 25.11.2025 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надав інформацію по ОСОБА_2 та виписку про рух коштів по картці відповідача за період з 03.01.2022 по 03.02.2022 (а.с.203-210).
22.12.2025через систему «Електронний суд» від представника відповідача - адвоката Свінціцької Г.В. надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зважаючи, зокрема, на недоведеність позивачем фактичного отримання позичальником кредитних коштів, дати такого отримання та відсутність в договорі пролонгації, пільгових умов або змін строку кредитування. Також надає докази перебування відповідача на військовій службі (а.с.225-231).
22.12.2025 у зв`язку із зайнятістю головуючої судді у справі в іншому судовому засіданні, розгляд справи не здійснювався, про що свідчить довідка, складена секретарем судового засідання (а.с.238). Суд призначив розгляд справи на 13.01.2026 о 14 год 00 хв. 
13.01.2026 представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві та письмових запереченнях, зокрема з підстав недоведеності позивачем отримання відповідачем кредитних коштів та користування ними.
13.01.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, відклавши проголошення його повного тексту на 19.01.2026 о14 год 40 хв..
Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
03.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Товариством з обмеженою відповідальністю «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» укладено договір позики № 555163938077 та ОСОБА_3 , за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 6000,00 грн, строком на 9 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 0,01% за кожен день користування, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику та сплатити зазначені проценти (а.с.26-31).
Відповідно до графіку платежів (додаток № 1 до Договору №555163938077 від 03.01.2022) строк, на який надано кредит становить 9 днів, дата видачі кредиту 03.01.2022, дата повернення 11.01.2022, сума кредиту 6000,00 грн, проценти за користування кредитом 5,40 грн (а.с.32-33).
Відповідно до розрахунку вартості кредиту, згідно додатку № 1 до Договору № 555163938077 від 03.01.2022 та паспорту позики від ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» загальна вартість кредиту становить 6005,40 грн. (а.с.34-40).
Цей договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника та разом з графіком платежів, розрахунком вартості кредиту і паспортом позики підписані за допомогою одноразового ідентифікатора 9780, що також підтверджується довідкою про ідентифікацію ОСОБА_2 , з яким укладено договір №555163938077 від 03.01.2022, (а.с.74).
На виконання умов вказаного договору ТОВ «Універсальні платіжні рішення», відповідно до умов укладеного договору про переказ коштів № ФК-П-21/04-22 від 14.04.2021 року, укладеного між ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення», останній здійснив перерахування відповідачу грошових коштів у розмірі 6 000 грн. на картку НОМЕР_1 (а.с. 75).
Відповідно до довідки по договору позики №555163938077 від 03.01.2022 заборгованість відповідача станом на 22.12.2023 становить 12090,24 грн, з яких: 6000,00 грн позика та 6090,24 грн нараховані відсотки з період з 03.01.2022 по 10.02.2022 (а.с.77-78).
18.12.2023 року між ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу №18/12-2023, згідно з яким ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги до боржників, зокрема і за договором № 555163938077, укладеним з відповідачем (а.с. 85-90).
Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення прав вимог, що укладений між ТОВ «КИЇВСЬКА ТОРГОВО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ» та ТОВ «Факторинг Партнерс», позивач набув права грошової вимоги до відповідача по договору № 555163938077 у розмірі 12090,24 грн., яка складається із: заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 6 000 грн. та заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 6090,24 грн. (а.с. 92-95).
Також судом встановлено, що 03.01.2022 ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_2 уклали договір про споживчий кредит №5017288, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати відповідачу кредитні кошти шляхом переказу на картковий рахунок у розмірі 13500,00 грн, строком на 8 днів з 03.01.2022, дата повернення кредиту, комісії і процентів за користування кредитом -11.01.2022, зі сплатою процентів за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 10,80 грн в грошовому виразі та 4,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка). Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 13510,80 грн, комісія за надання кредиту 0,00 грн, яка нараховується за ставкою 0,00 % від суми кредиту одноразово (п.1.1-1.4,1.5.1 договору).
Проценти за користування кредитом 10,80 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2 договору), стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Цей кредитний договір укладений в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п. 6. 1 Договору) (а.с. 51-59).
Відповідно до графіку платежів (додаток № 1 до Договору) строк, на який надано кредит становить 8 днів, дата видачі кредиту 03.01.2022, дата повернення 11.01.2022, сума кредиту 13500,00 грн, проценти за користування кредитом 10,80 грн, реальна річна процентна ставка 4,00 %, загальна вартість кредиту 13510,80 грн (а.с.60).
У паспорті споживчого кредиту та анкеті-заяві на кредит №5017288 зазначена інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти (а.с.61-64).
З довідки про ідентифікацію вбачається, що ОСОБА_2 , з яким укладено договір №5017288 від 03.01.2022, направлено одноразовий ідентифікатор V99217 на номер телефону НОМЕР_2 (а.с.79).
З довідки ТОВ «ФК «Елаєнс» від 10.01.2025 вбачається, що кошти згідно договору 5017288у сумі 13500,00 грн проведено на платіжну картку  НОМЕР_1 (а.с.80).
Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №5017288, ТОВ «МІЛОАН» нарахувало ОСОБА_2 заборгованість у загальному розмірі 42535,80 грн, з яких: заборгованість за сумою виданого кредиту - 13500,00 грн, заборгованість за процентами 29035,80 грн, нарахованих в період з 03.01.2022 по 04.03.2022 (а.с. 81-82).
Аналіз наданої позивачем копії відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором, свідчить про те, що заборгованість за відсотками нараховувалася поза межами строку дії договору.
26 липня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» (клієнт) та ТОВ «Факторинг Парнерс» (фактор) було укладено договір факторингу №26-07/2024, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права грошової вимоги до боржників за договорами кредиту, у тому числі за договором №5017288, що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_2 (а.с.96-107).
Згідно реєстру боржників до договору факторингу №26-07/2024 від 26 липня 2024 року, заборгованість відповідача за договором №5017288 становить 42535,80 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту)13500,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги -29035,80 грн (а.с. 109-111).
Відповідно до інформації по картці 4441114447005271, належної ОСОБА_2 , наданої АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання вимог ухвали суду, на його рахунок прослідковується надходження коштів у сумі 6000,00 грн та 13500,00 грн 03.01.2022 Випискою про рух коштів по картці відповідача за період з 03.01.2022 по 03.02.2022 підтверджується факт використання зазначених коштів (а.с.203-210).
ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.
Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Згідно ч.1ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Відповідно до ч. 1ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Як передбачено ч.1ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1ст.16 ЦК України та ч.1ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором, особою, яка набула таке право відповідно до договору про відступлення права вимоги.
Обставиною, що підлягає доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань із своєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.
За приписами ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ч 2. ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію товариств відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором у договорі визнає та погоджується на запропоновані умови користування та порядок надання товариством грошових коштів.
Отже, підписання договору про надання фінансового кредиту свідчить про те, що відповідач всі умови цілком зрозумів та своїм підписом підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні такого договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
В статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно зі статтею 10 Закону України "Про електронну комерцію" електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону).
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту підписання договору клієнтом відбувається шляхом накладення електронного підпису. Такий договір уважається укладеним з моменту його підписання електронним підписами сторін та його укладення відбувається згідно із Законом України «Про електронну комерцію» (п.п. 2.17, 2.18, п.7.1 договору).
Згідно положень Закону України "Про електронну комерцію" договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.
Отже, кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом, а тому наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.
Також, частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).
Згідно із частиною першою ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що відповідач з умовами кредитних договорів був ознайомлений, підписав їх шляхом підписання електронними підписами, вчиненими одноразовими ідентифікаторами, однак умови договорів не виконав. 
Факт отримання кредитних коштів підтверджується матеріалами справи, зокрема, випискою про рух коштів по картці відповідача № НОМЕР_3 за період з 03.01.2022.
Пунктом 1 ч.1ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч.1ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Згідно ч. 1ст.1077ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Як встановлено судом та не спростовано відповідачем право грошової вимоги заборгованості за договорами про надання фінансового кредиту перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс».
В матеріалах справи відсутні відомості щодо повернення відповідачем первісному кредитору, або ж позивачу, отриманих кредитних коштів.
За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по кредитних договорах в розмірах виданих позик - 6 000,00 грн та 13500,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Водночас, суд критично оцінює розмір заборгованості, які позивач просить стягнути з відповідача по спірних договорах в частині нарахованих відсотків за користування кредитом поза межами строків кредитування.
Судом встановлено, що позивачем нараховувалися проценти після закінчення строків дії договорів без належних правових підстав.
Так, відповідно до вимог ст.4,6 Цивільного кодексу України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Суд враховує правову позицію Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, згідно якої після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд також враховує, що позивачем вимог в порядку ч.2ст.625 ЦК України не заявлялось.
Відтак, вимога позивача про стягнення процентів за понадстрокове користування кредитом за договором позики № 555163938077 в розмірі 6090,24 грн є протиправною та підлягає частковому задоволенню в розмірі 5,40 грн. Аналогічно протиправною є вимога за понадстрокове користування кредитом за договором про споживчий кредит № 5017288 в розмірі 29035,80 грн та підлягає частковому задоволенню в розмірі 10,80 грн.
Щодо покликань представника відповідача на врахування пільг зі сплати кредиту, встановлених для військовослужбовців у відповідності до ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», судом зазначається наступне.
Відповідно до положень ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців і членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Аналіз вищевикладених положень дає можливість зробити висновок, що пільги стосовно звільнення від нарахування процентів за користування кредитом мають не всі військовослужбовці, а лише ті, які підпадають під визначені у законі категорії. Категоріями військовослужбовців, які мають пільги щодо звільнення від нарахування процентів за користування кредитом, є: 1) військовослужбовці, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; 2) військовослужбовці, які призвані на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; 3) інші військовослужбовці, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у заходах, перелік яких наведено у ч. 15 ст. 14 вказаного Закону.
У Постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.
На підтвердження наявності у відповідача пільг, передбачених ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», стороною відповідача надано копію військового квитка серії НОМЕР_4 від 27.08.2020; копію витягу з наказу №16 від 14.08.2020, згідно якого ОСОБА_2 уклав контракт з Житомирським військовим інститутом імені С.П. Корольова про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України і призначений курсантом (період 14.08.2020 по 22.07.2024); копію витягу з наказу Міністерства оборони України № 1022 від 29.06.2024 про прийняття ОСОБА_2 на військову службу за контрактом та призначення на посаду офіцера резерву взводу резерву офіцерського складу Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова. 
Однак, сукупний аналіз вказаних документів дає можливість зробити висновок, що ОСОБА_2 в період надання кредиту та нарахування відсотків перебував на військовій службі за контрактом.
З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що стороною відповідача не доведено ті обставини, що в період нарахування відсотків за спірними договорами відповідач ОСОБА_2 підпадав під перелік визначених категорій військовослужбовців, які відповідно до ч. 15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» мають пільги на звільнення від нарахування процентів за користування кредитом. 
Отже, обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, нарахованих в межах строку кредитування, що відповідає положенням як ст.1048ЦК України.
Згідност.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у загальному розмірі 19516,20 гривень, з яких: за договором №555163938077 від 03.01.2022 у розмірі 6005 гривень 40 копійок та за договором №5017288 від 03.01.2022 у розмірі 13510 гривень 80 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.
V. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судові витрати зі сплати судового збору стягуються відповідно до розміру задоволених вимог (35,73%), що складає 865,52 гривень.
Щодо витрат позивача на правову допомогу у розмірі 16000 грн, суд зазначає наступне.
Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ст. 141 ЦПК України).
Окремо існує норма щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу - з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ст. 137 ЦПК України).
Верховний Суд у свої постановах неодноразово робив висновки щодо переліку тих чи інших документів для підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, які можуть слугувати підтвердженням заявленого розміру витрат. Такими доказами, зокрема, можуть бути: договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі документів, акт здачі-приймання виконаних робіт, протокол наданих послуг, рахунки на оплату, банківські документи про оплату послуг. Такий перелік відповідно не є вичерпним.
Отже, з аналізу викладеного слідує, що зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 р. укладений між ТОВ "Факторинг Партнерс" та Адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс", заявку на надання юридичної допомоги № 256 від 01.07.2025, витяг з акту № 15 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025, згідно з яких вартість наданих послуг становить 16 000 грн.(а.с.19-21, 24-25).
Водночас при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Заразом, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Тобто нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
При ухваленні рішення суд, відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», крім вимог національного законодавства керується також практикою ЄСПЛ.
Як вбачається з рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява №19336/04, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; за рішенням ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії», заява № 58442/00, відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, задоволених вимог, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Отже, у цьому випадку йдеться про пропорційність предмета спору, ціни позову та обсягу судової діяльності.
При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною (постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі 755/9215/15-ц).
Суд уважає, що розмір правової допомоги за оплату наданих послуг, визначений стороною позивача є завищеним, позаяк заявлена позивачем сума відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 16000 грн є неспівмірною зі складністю справи та виконаними роботами, часом, витраченим адвокатом на надання послуг з правової допомоги, їх обсягом та не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру у співвідношенні з предметом позову. 
З врахуванням описаних вище обставин щодо категорії та складності справи, а також з огляду на часткове задоволення позову, до стягнення з позивача на користь відповідача підлягають понесені витрати на оплату професійної правничої допомоги, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 5716,80 грн. Саме така сума відповідатиме критеріям розумності, співмірності та пропорційності.
Керуючись ст.ст.5,12,13,79,81,91,141,258,259,263-265,268,272,273,354,355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість у загальному розмірі 19516 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот шістнадцять) гривень 20 копійок.
за договором №555163938077 від 03.01.2022 у розмірі 6005 гривень 40 копійок; 
за договором №5017288 від 03.01.2022 у розмірі 13510 гривень 80 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» витрати по сплаті судового збору у розмірі 865,52  (вісімсот шістдесят п`ять) гривень 52 копійки та 5716 (п`ять тисяч сімсот шістнадцять) гривень 80 копійок витрат на правову допомогу.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс", адреса місця знаходження: вул. Ґедройця Єжи, буд 6, офіс 521 м. Київ, 03150, ЄДРПОУ 42640371.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 

Повний текст рішення складено 19.01.2026

Головуюча суддя 	Людмила ПРОЦЕНКО