ЄУН 211/542/26
Провадження 1-кп/211/892/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченої - ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025041720001277 від 11 грудня 2025 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Євгенівка Миколаївської області, громадянки України, із середньою освітою, незаміжню, яка на утриманні малолітніх, неповнолітніх та інших осіб не має, офіційно не працевлаштованої, раніше не судимої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення при наступних обставинах:
07.12.2025 року, близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_5 прийшла в гості до знайомого їй ОСОБА_6 за адресою його мешкання по АДРЕСА_2 , де вони спільно вживали спиртні напої.
Приблизно о 23 год. 00 хв. того ж дня ОСОБА_5 за узгодженням з ОСОБА_7 пішла спати до спальні, яка розташована в його квартирі за адресою АДРЕСА_2 .
08.12.2025 року, приблизно о 04 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 вийшов з адреси свого мешкання та направився на роботу, в той час як ОСОБА_5 залишилася спати в його помешканні.
08.12.2025 року, ув ранковий час доби, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 прокинулася та, усвідомивши той факт, що вона залишилася в квартирі за вказаною адресою сама, вирішила вчинити крадіжку особистих речей ОСОБА_7 , таким чином у неї раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь.
Одразу ж після цього, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні квартири за адресою АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, діючи в умовах воєнного стану, запровадженого на території України указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно – небезпечний характер і наслідки свого діяння у вигляді заподіяння майнової шкоди власнику майна та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю ОСОБА_6 та інших свідків, будучи впевненою у тому, що її дії носять таємний характер, із шухляди тумбочки, яка знаходиться в спальні квартири за вказаною адресою, таємно викрала гроші в сумі 400 доларів США, що в еквіваленті курсу гривні станом на 08.12.2025 року становить 16 873,52 гривень.
Після цього, ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, спричинивши своїми умисними діями ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 16 873 (шістнадцять тисяч вісімсот сімдесят три) гривні 52 копійки.
16 січня 2026 року між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 12025041720001277 від 11 грудня 2025 року, та ОСОБА_5 , в присутності захисника ОСОБА_4 , за письмовою згодою потерпілого ОСОБА_6 укладена угода про визнання винуватості.
Відповідно до угоди обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 185 КК України, та покарання, яке вона повинена понести, а саме у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України в умовах звільнення її від відбування покарання з випробуванням.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив затвердити угоду та призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачена ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості від 16 січня 2026 року, призначити їй узгоджену міру покарання, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в обсязі висунутого обвинувачення, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, а також підтвердила, що їй роз`яснені наслідки укладення угоди, її затвердження та наслідки невиконання угоди.
Захисник ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні також просила затвердити угоду про визнання винуватості від 16 січня 2026 року, укладену між прокурором і обвинуваченою ОСОБА_5 , та призначити останній узгоджену в угоді міру покарання.
Потерпілий у кримінальному проваджені ОСОБА_6 надав до суду заяву, якою повідомив, що не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості від 16 січня 2026 року, укладеної між прокурором і обвинуваченою ОСОБА_5 , просив розгляд справи здійснювати без його участі.
Суд, заслухавши думку сторін щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, встановив наступне.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Підстав для відмови в її затвердженні судом не встановлено.
Крім того, суд переконався, що обвинувачена цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України.
Також судом встановлено, що обвинувачена розуміє наслідки укладення та
затвердження даної угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Виходячи з цього, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 16 січня 2026 року, укладену року між обвинуваченою ОСОБА_5 та прокурором, та призначити обвинуваченій ОСОБА_5 узгоджену сторонами міру покарання.
Доля речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов по справі не заявлений, витрати відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 368-370, 373-374, 392, 394-395, 468, 471-475 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16 січня 2026 року між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 12025041720001277 від 11 грудня 2025 року.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 16 січня 2026 року покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; та додатковий обов`язок: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.
Речовий доказ: грошові кошти у сумі 400 доларів, які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 – вважати повернутими останньому за належністю.
Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1