Справа № 208/9522/25
2/212/860/26 
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2026 року м. Кривий Ріг 

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючої судді Швець М. В., за участі секретаря судового засідання Терещук М.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
встановив таке.
До суду звернувся представник позивача Руденко К.В. Суд виніс ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
01 грудня 2025 року суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів. Докази надійшли на адресу суду 18 грудня 2025 року.
В усі судові засідання сторони та/або їх представники не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином. Представник позивача у позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності позивача та його представника.
Оскільки всі учасники справи не з`явилися, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
На підставі ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України наявні підстави для винесення судом заочного рішення. Суд скористався своїм правом, обумовленим ч. 6 ст. 259 ЦПК України, та відклав складання повного тексту рішення.
Позиції сторін.
Позивач заявив про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7280 від 15.02.2024, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та відповідачем, на загальну суму 30 375,00 грн та судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 3 028,00 грн і витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Позов обґрунтував таким. 15.02.2024 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 7280 з накладенням електронного підпису. За умовами Договору ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 3 000 грн строком на 365 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 2,5% на день від суми кредиту. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, тоді як відповідач – ні. Відтак, позивач змушений звернутися до суду. Загальна сума заборгованості становить 30 375,00 грн, і складається з: заборгованість за кредитом – 3 000,00 грн, заборгованість за відсотками – 27 375,00 грн. Крім того, позивач просить суд відшкодувати судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 3 028,00 грн та витрати на професійну правничу у розмірі 10 000 грн.
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористалася, будь-які клопотання, заяви – відсутні.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 
15.02.2024 року між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису (одноразового ідентифікатора) було укладено кредитний договір № 7280 (а. с. 8-12), за умовами якого кредитор надав боржнику кредит у сумі 3 000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 365 днів (п. 1.1., 1.3. кредитного договору). Відповідно до п. 1.7. Договору сума кредиту надається шляхом переказу суми кредиту на електронний платіжний засіб НОМЕР_1 , що належить позичальникові. Згідно з п. 1.2. Договору процента ставка складає 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. 
Можливість укладення кредитного договору в електронній формі та визнання його юридичної сили передбачене розділом 6 самого договору (а. с. 10-11). Разом з Договором ОСОБА_1 підписала також Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки (а. с. 12 зворот - 13), Інформаційні повідомлення (а. с. 13 зворот – 14), Паспорт споживчого кредиту (а. с. 15-17), що містить умови, аналогічні викладеним у Кредитному договорі.
Обставина перерахування коштів на рахунок відповідача підтверджується Довідкою (а. с. 18), Витягом з ІТС Товариства (а. с. 26), а також витребуваними доказами, що надійшли з АТ «Райффайзен Банк», де зазначено, що банківську картку № НОМЕР_1 емітовано на ім`я ОСОБА_1 . З виписки з рахунку клієнта, наданої АТ «Райффайзен Банк», вбачається, що 15.02.2024 о 17:28 год. кредитні кошти у розмірі 3 000 грн були отримані відповідачем.
Згідно з Детальним розрахунком заборгованості (а. с. 19-25) сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 7280 від 15.02.2024 року станом на 08.07.2025 становить 30 375,00 грн, і складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту – 3 000,00 грн, прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом – 27 375,00 грн. Докази погашення заборгованості та/або спростування розрахунку заборгованості відповідач суду не надав.
Отже, між позивачем та відповідачем склалися відносини споживчого кредитування. Обставини кредитування (укладення договору та отримання кредитних коштів) суд вважає доведеними.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Оцінка аргументів сторін та висновки суду.
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Суд переконався у правомірності вимоги про стягнення 3 000 грн як тіла кредиту. Відповідно, вимога про стягнення заборгованості за тілом кредиту у цьому розмірі має бути задоволена. 
Як свідчить розрахунок заборгованості, станом на 08.07.2025, проценти нараховані кредитором в межах строку кредитування, визначений Кредитним договором, в розмірі, обумовленому сторонами під час укладення Договору, а саме за період з 15.02.2024 до 14.02.2025.
Однак оцінюючи встановлений Договором розмір процентів, суд враховує таке. Частиною 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Це положення було встановлене Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 23.12.2023. Згідно з указаним Законом Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», доповнено пунктом 17 такого змісту: тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %". Таким чином, у період з 24.12.2023 до 22.04.2024 кредитодавець має право встановлювати денну процентну ставку в розмірі 2,5 %; в період з 23.04.2024 до 20.08.2024 – 1,5 %; в період з 21.08.2024 – 1%. 
Як свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості, цієї вимоги закону позивач під час нарахування процентів не дотримався. У період з 15.02.2024 до 22.04.2024 застосовувалась процентна ставка у розмірі 2,5 %, тобто 75 грн/день, що склало 5 100 грн за весь вказаний період (68 днів), та є правомірним. В період з 23.04.2024 до 14.02.2025 позивач застосовував таку саму процентну ставку, що суперечить вимогам чинного законодавства. Отже, нараховані за цей час проценти мають бути перераховані та зменшені як такі, що нараховані всупереч вимогам закону. В період з 23.04.2024 до 20.08.2024 (120 днів) – процентна ставка 1,5 % від тіла кредиту у розмірі 3 000 грн, правомірно нараховані проценти становлять 5 400 грн. В період з 21.08.2024 до 14.02.2025 (178 днів) – процентна ставка 1 % від тіла кредиту у розмірі 3 000 грн, правомірно нараховані проценти становлять 5 340 грн. 
Отже, суд дійшов висновку про правомірність стягнення процентів у загальному розмірі 15 840,00 грн за весь період нарахування з 15.02.2024 до 14.02.2025. В цій частині вимога про стягнення процентів за користування кредитом належить до задоволення. В іншій частині стягнення процентів слід відмовити.
Щодо витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.
Суд встановив, що витрати позивача на правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн підтверджуються такими документами: Договором про надання юридичних послуг від 03.06.2024 року, укладеним з адвокатом Руденком К. В. (а. с. 37), Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю (а. с. 39), Актом приймання-передачі наданих послуг та Витягом з акту приймання-передачі наданих послуг № 36 від 30.04.2025 (а. с. 40-41).
Отже, суд дійшов висновку, що вимоги про відшкодування витрат позивача – належно обґрунтовані та доведені, пов`язані з розглядом справи, клопотання відповідача про зменшення їх розміру відсутнє, дотримані критерії розумності їх вартості. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судовий збір, сплачений позивачем у розмірі 3 028,00 грн та витрати на правничу допомогу мають бути стягнені з відповідача у розмірі 1 877,96 грн та 6 202,00 грн відповідно. 
На підставі зазначеного, керуючись статтями 12, 13, 19, 80, 81, 82 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд
ухвалив таке.
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» заборгованість за Кредитним договором № 7280 від 15.02.2024 року в розмірі 18 840,00 (вісімнадцять тисяч вісімсот сорок грн 00 коп) гривень, яка складається з: 3 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 15 840 грн – заборгованість за відсотками.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 877,96 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 6 202,00 грн.
В задоволенні решти заявлених вимог – відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано безпосередньо до Покровського районного суду міста Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент», ЄДРПОУ: 41466388, юридична адреса: бульв. Вацлава Гавела, буд. 4, м. Київ;
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; місце реєстрації як ВПО: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення суду складено та підписано 06.01.2026 року.

Суддя: М. В. Швець