ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 січня 2026 року м. Житомир справа № 240/24704/25
категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Леміщака Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення коштів, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного із позовом, в якому просить: стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного грошові кошти за витрати пов`язані з його навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі в розмірі 164787,12 грн, які перерахувати на р/р UА758201720313271003201002931 МФО 820172, код 08410370 в ДКСУ м. Київ.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем після дострокового розірвання контракту про проходження навчання, не було відшкодовано витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, у загальному розмірі 164787,12 грн а тому вказані кошти підлягають примусовому стягненню у судовому порядку. 
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.
09.12.2025 до суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в позові, та зазначає, що Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного не є належним позивачем в справі так, як контракт укладений з Міністерством оборони України, а не з академією.
18.12.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що безпосереднє управління діяльністю Національної академії здійснює начальник Національної академії, який призначається наказом Міністерства оборони України відповідно до Закону України “Про освіту” та Інструкції про порядок заміщення вакантних посад у військових закладах вищої освіти та конкурсній основі, що затверджується наказом Міністерства оборони України та Міністерства освіти і науки України. Начальник академії в межах наданих йому повноважень представляє Національну академію в усіх установах як в Україні, так і за кордоном. Національна академія є юридичною особою - державним закладом у сфері вищої освіти (довідка з ЄДРПОУ № 27/21 від 14.12.2021, видана Головним управлінням оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України) тому доводи відповідача є безпідставними та необґрунтованими.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд при прийняті рішення виходить з таких підстав і мотивів.
Судом встановлено, що 25.07.2024 наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного № 26-КС (про особовому складу), ОСОБА_1 було зараховано на перший курс навчання до Національної академії і призначено курсантом навчального курсу факультету бойового застосування військ.
Наказом начальника Національної академії від 25.07.2024 № 260 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу Національної академії та на всі види забезпечення.
25.07.2024 між Міністерством оборони України в особі начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та солдатом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу. Згідно з пунктом 1 вказаного контракту відповідач зобов`язувався, зокрема, відшкодовувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані із його утриманням закладі, в якому проходить військову службу (навчання), у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.
08.09.2025 позивач подав рапорт про відрахування його з числа курсантів Національної академії через небажання продовжувати навчання (за власним бажанням). Крім того, у даному рапорті відповідач зазначив про свою обізнаність із обов`язком відшкодовувати витрати, пов`язані із його утриманням у навчальному закладі.
Так, 09.09.2025 відповідно до витягу з протоколу № 3 за результатами засідання вченої ради Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного прийнято рішення про рекомендацію відрахування ОСОБА_1 через його небажання продовжувати навчання.
Наказом начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 26.09.2025 № 251 (по стройовій частині) відповідача виключено з усіх видів забезпечення, та визначено відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Національній академії за період з 25.07.2024 по 26.09.2025 в сумі 164788,12 грн.
Того ж дня 26.09.2025 позивача під підпис було ознайомлено із довідкою-розрахунком № 113 про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Національній академії, у сумі 164787,12 грн, та необхідність оплати цієї заборгованості в касу або на рахунок Національної академії.
Добровільно відповідач кошти не сплатив, що стало підставою для звернення до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.
Проходження громадянами України військової служби (навчання) у вищих військових навчальних закладах врегульовані правовими нормами Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).
За приписами ч. 3 ст. 25 Закону № 2232-XII зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань.
Згідно з ч. 4 ст. 25 Закону № 2232-XII з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.
Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону № 2232-XII, курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Пунктом 1 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 (далі - Порядок № 964) визначено механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі.
Згідно з п. 3 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.
Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів та відповідно до Порядку розрахунку витрат, який установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.
Відповідно до п. 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534 (далі - Порядок розрахунку витрат), відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат, окрім іншого, на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.
Згідно з п. 2.1.1 Порядку розрахунку витрат, витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.
Відповідно до п. 2.1.2 Порядку розрахунку витрат, витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування, які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби.
Згідно з п. 2.1.4. Порядку розрахунку витрат, витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.
Відповідно до п. 2.1.6. Порядку розрахунку витрат, до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.
За приписами п. 7 Порядку № 964, у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
Сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ та Служби зовнішньої розвідки (п. 8 Порядку № 964).
Судом встановлено, що за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, на загальну суму 164787 гривень 12 копійок, що підтверджується розрахунком відшкодування витрат на утримання у вищому навчальному закладі від 26.09.2025 № 113.
Верховний Суд у постанові від 13.01.2023 у справі № 440/2692/20 дійшов висновку, що грошове забезпечення курсантів вищих навчальних закладів належить до категорії витрат на їх навчання і за наявності на те підстав підлягають компенсації. Окрім того, суд касаційної інстанції у наведеній справі дійшов висновків, що на спірні правовідносини не поширюється дія положень п. 1 ч. 1 ст. 1215 Цивільного кодексу України.
Проте будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, відповідач коштів не відшкодував.
Доказів сплати відповідачем коштів у розмірі 164787 грн 12 коп. станом на час розгляду даної справи суду не надано.
Встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідачем не відшкодовано витрати, пов`язані з його утриманням під час навчання у вищому військовому навчальному закладі, а тому такі підлягають до стягнення в судовому порядку.
Суд критично ставиться до доводів відповідача, наведених у відзиві, виходячи з такого.
Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного створена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13.05.2009 № 467 “Про заходи щодо подальшої оптимізації мережі вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів”; перебуває у сфері управління Міністерства оборони України (пункти 1.1, 3.1 Статуту). Метою освітньої діяльності Національної академії є задоволення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до Законів України, у професійних кадрах з відповідним освітньо-професійним ступенем. 
Безпосереднє управління діяльністю Національної академії здійснює начальник Національної академії, який призначається наказом Міністерства оборони України відповідно до Закону України “Про освіту” та Інструкції про порядок заміщення вакантних посад у військових закладах вищої освіти та конкурсній основі, що затверджується наказом Міністерства оборони України та Міністерства освіти і науки України. Начальник академії в межах наданих йому повноважень представляє Національну академію в усіх установах як в Україні, так і за кордоном. 
Національна академія є юридичною особою - державним закладом у сфері вищої освіти, що підтверджується довідкою № 275/21 від 14.12.2021, виданою Головним управлінням оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України.
Пунктом 17 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 право на укладення від імені Міністерства оборони України або іншого військового формування контракту про навчання з курсантами надається керівнику вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти.
Міністерство оборони України є уповноваженим органом, який здійснює функції держави у спірних відносинах, а Національна академія є бюджетною установою і утримується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України. Витрати, які відшкодовані за утримання у вищому навчальному закладі зараховуються до спеціального фонду державного бюджету на спеціальний рахунок Національної академії, виключно на утримання курсантів.
Також судом враховано, що з аркушів бесід з відповідачем вбачається, що останній ознайомлений з Порядком відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964.
Крім того, цю інформацію йому було особисто доведено під час вченої ради факультету бойового застосування військ, що відбулася 09.09.2025.
Про необхідність відшкодування витрат зазначено і в наказі начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 26.09.2025 № 251 (по стройовій частині), який відповідачем не оскаржено.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Pronina V. Ukraine, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.06.2006).
Суд враховує й те, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
При цьому, у рішенні ЄСПЛ у справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії" (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини, що лежать в основі спору по даній справі, суд прийшов до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є істотними для прийняття даного судового рішення.
Водночас, на думку суду, не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення коштів шляхом перерахування їх на р/р UА758201720313271003201002931 МФО 820172, код 08410370 в ДКСУ у м. Київ, оскільки це буде обмеженням прав відповідача щодо можливості обрати альтернативний спосіб відшкодування. Крім того, ця вимога стосується безпосередньо процедури виконання судового рішення.
Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, не спростовані відповідачем, а отже підлягають до задоволення частково.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, тому понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 6-9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

вирішив:

Адміністративний позов Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (вул. Героїв Майдану, 32, м. Львів, Львівський р-н, Львівська обл., 79026, РНОКПП 08410370) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) про стягнення коштів задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного кошти в розмірі 164787,12 грн (сто шістдесят чотири тисячі сімсот вісімдесят сім гривень 12 копійок), пов`язаних з навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі.
У задоволенні решти вимог відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Леміщак

Повний текст складено:  09 січня 2026 р.

09.01.26