Справа № 627/731/25 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі 
головуючої Вовк Л.В. 
з участю секретаря судового засідання Тішакіної Л.В.,
учасники справи :
позивач ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЕКШН»
представник позивача , адвокат Пархомчук С.В.,
відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в :
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЕКШН» (далі - ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЕКШН») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1329073 від 09.12.2020 у сумі 14 959,00 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат. 

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.12.2020 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1329073 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений в електронному вигляді. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора Р670. Відразу після вчинення дій відповідача, 09.12.2020, о 16:06:09, грошові кошти в сумі 7 000,00 грн були перераховані на банківську карту № НОМЕР_1 , номер якої був зазначений відповідачем при оформленні заявки, номер транзакції в системі iPay.ua - 74679858, призначення платежу: «зарахування 7000,00 грн на карту НОМЕР_1 », що в свою чергу являється доказом видачі кредитних коштів. Отже, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання надати грошові кошти виконало в повному обсязі, будь яких претензій щодо невиконання кредитодавцем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору позичальник не заявляв.  
07.09.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу № 1-07092021, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників , в тому числі право вимоги за кредитним договором № 1329073 від 09.12.2020, укладеним з ОСОБА_1 
07.09.2021 ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 2/07/09/2021, відступив право вимоги за кредитним договором № 1329073 від 09.12.2020 до ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача.
Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 14 959,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 7 000,00 грн, простроченої заборгованості за комісіями та відсотками в розмірі 7 595,00 грн, що стало підставою для звернення позивача до суду.

Відповідач відзив на позов не надав, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не звертався.

Заяви , клопотання , інші процесуальні дії у справі. 

Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 01.09.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

15.01.2026 ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області постановлено справу розглянути заочно.

Представник позивача, адвокат Пархомчук С.В., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явився, прохав розглядати справу у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував, про що зазначив у заяві.

Частиною 3 ст.211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач до суду повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином та у встановлений законом строк і порядок, згідно ч.8,11 ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за його зареєстрованим місцем проживання та оголошенням, розміщеному на офіційному веб-сайті судової влади України.
Відповідно до п. 3 ч. 8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Пунктом 991 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.
Отже, відповідно до п. 3 ч.8 ст.128 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена ОСОБА_1 08.09.2025 , 23.11.2025 та 02.01.2026.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У відповідності до ст. 280, 223 ч. 4 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про слухання справи повідомлений належним чином, однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. 

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судовим розглядом встановлено, що 09.12.2020 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1329073 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі -Договір), який був укладений в електронному вигляді. Договір підписаний за допомогою електронного підпису, який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується їх дотримуватися. Згідно умов кредитного договору, товариство надає клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту - 7 000,00 грн; дата надання кредиту - 09.12.2020; строк кредиту - 30 днів; валюта - UAH; цільове призначення - на споживчі потреби; стандартна процентна ставка - 1,9 % в день. (а.с.17-23)
Про те, що кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (Р670), підтверджується інформаційним повідомленням позичальника ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» .(а.с.29).
З довідки № 2643_250702150720, виданої 02.07.2025 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вбачається, що згідно договору на переказ коштів між ТОВ «УПР» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» за № ФК-19/03-21 від 12.03.2019, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 09.12.2020, о 16:06:09, грошові кошти в сумі 7 000,00 грн, маска картки № НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 74679858, призначення платежу: зарахування 7000,00 грн на карту НОМЕР_1 . (а.с.48)
Паспорт споживчого кредиту , підписаний відповідачем , містить інформацію ,яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. ( а.с. 14-16)
Як вбачається з п.5 паспорту споживчого кредиту, повернути кредит необхідно одноразово, одним платежем в розмірі 7 021,00 грн .
Відповідно до графіку платежів, який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, дата повернення позики та сплати нарахованих процентів - 08.01.2021; сума кредиту - 7 000,00 грн; сума нарахованих процентів - 21,00 грн; разом до оплати - 7021,00 грн. (а.с.24)
ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЕКШН» на адресу ОСОБА_1 13.06.2025 направлено вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором , згідно якої відповідачу необхідно було у строк до 30 днів з дати отримання вимоги, сплатити суму боргу за Кредитним договором, що становить 14 959,00 грн на зазначенний у вимозі рахунок. (а.с. 25)
Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором № 1329073, 09.12.2020 боржнику, яким є ОСОБА_1 , надано кредит. Згідно кредитного договору № 1329073 від 09.12.2020 , заборгованість перед ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» станом на 12.06.2025 складає 14 959,00 грн: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 7 000,00 грн , прострочена заборгованість за процентами - 7 959,00 грн. Станом на 12.06.2025 заборгованість не погашена. Нарахування відсотків, пені, штрафів ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» не здійснювало.(а.с.26)
07.09.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу № 1-07092021, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників , в тому числі право вимоги за кредитним договором № 1329073 від 09.12.2020, укладеним з ОСОБА_1 (а.с.34-40,28)

07.09.2021 ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 2/07/09/2021, відступив право вимоги за кредитним договором № 1329073 від 09.12.2020 до ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» , у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача. ( а.с.93-94)
Як вбачається з витягів з реєстру боржників до договорів відступлення прав вимоги № 1-07092021 та № 2-07/09/2021 від 07.09.2021, боржник ОСОБА_1 має 211 днів прострочення виплат по кредиту, сума виданого кредиту 7 000,00 грн, залишок по тілу кредиту 7 000,00 грн, залишок по відсотках 7 959,00 грн, загальна сума заборгованості 14 959,00 грн.(а.с.27-28)
Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 ЗаконуУкраїни «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автораелектронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Пунктами 5-7 статті 3 ЗаконуУкраїни «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.
Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.
Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором,визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
За змістом ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Згідно зі статтею 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Як визначено ч. 1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до положень статей 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимим, достовірними та достатніми.
Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
На час розгляду справи судом, відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.
Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено суму заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором у загальному розмірі 14 959,00 грн, з огляду на погоджені сторонами умови кредитування, з урахуванням тіла кредиту, розміру базової відсоткової ставки за кожен день прострочення та періоду кредитування.
Враховуючи вищевикладене, позов ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість за кредитним договором № 1329073 від 09.12.2020 у сумі 14 959,00 грн.
Щодо розподілу судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Із положень ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
В силу ч.ч. 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу.
До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.
Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18).
На підтвердження відповідних витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акт прийому-передачі наданих послуг).
Отже, у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи з конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачу правничу допомогу по зазначеній справі надавав адвокат Пархомчук С.В., на підставі договору про надання правничої допомоги № 09/07/2025 від 09.07.2025 (а.с.30-33).
Відповідно до умов п.3.1. Договору вартість правової допомоги адвоката (гонорар) обчислюється , виходячи із фактично затрачених годин роботи адвоката (погодинна оплата), та розраховується з вартості години роботи адвоката яка встановлюється сторонами 2 000,00 грн за одну годину фактично витраченого часу на надання правової допомоги. Згідно п.3.3. Договору факт надання адвокатом правової допомоги клієнту підтверджується актом приймання - передачі виконаних робіт (наданих послуг), який містить детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат (а.с.32)
Повноваження адвоката Пархомчука С.В. підтверджуються довіреністю на представництво ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» від 09.07.2025. ( а.с.71)
Вартість наданих послуг, згідно акту про отримання правової допомоги від 01.10.2025 , становить 10 500,00 грн. Відповідно даного акту, позивач отримав наступні послуги : зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН`та Федоренком Ю.О. в рамках кредитного договору № 1329073 від 09.12.2020 - 1 год х 2 000,00 грн = 2 000,00 грн; складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви) моніторинг, аналіз судової практики - 2,5 год х 2 000,00 грн = 5 000,00 грн; інші клопотання до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи - 1,5 год х 2 000,00 грн = 3 000,00 грн; канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції - 500,00 грн. Всього 5 год = 10 500,00 грн. Така ж сума зазначена і в рахунку № 01.10.2025-17 від 01.10.2025 (а.с.72,74)
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у сумі 10 500,00 грн є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими та необхідними в контексті обставин цієї справи.
Враховуючи викладені обставини, складність справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді та їх характер, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, суд дійшов висновку, що необхідний фактичний обсяг правової допомоги у цій справі є меншим, а тому такий обсяг виконаних робіт підлягає зменшенню та стягненню з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, понесених у цій справі у сумі 3 000, 00 грн.
Крім того, під час звернення до суду, позивачем сплачено за подання позову судовий збір у сумі 2 422,40 грн, що підтверджено платіжною інструкцією від 15.07.2025 № 841.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн.
Керуючись ст. 525, 526, 549, 610, 612, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 7, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 263-265, 280-284, 352 , 354 ЦПК України, суд
у х в а л и в :

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість за кредитним договором № 1329073 від 09.12.2020 у сумі 14 959 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн 00 коп, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 7 000,00 грн, простроченої заборгованості за комісіями і відсотками - 7 959,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» судові витрати у загальній сумі 5 422 ( п`ять тисяч чотириста двадцять дві ) грн 40 коп, яка складається зі сплаченого судового збору у сумі 2 422,40 грн та витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката у сумі 3 000,00 грн.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня оголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування ( ім`я) сторін :

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН»: юридична адреса: вул. Саперне Поле, буд. № 12, м.Київ, 01042, код ЄДРПОУ 44002941;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою:  АДРЕСА_1 , РНОКПП : НОМЕР_2 .

Суддя Л.В. Вовк