ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/35234/23 Суддя (судді) першої інстанції: Дудін С.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2023 року до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 22.04.2022 по 10.08.2022 в розрахунку до 100 000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити додаткову винагороду, встановлену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 22.04.2022 по 10.08.2022 в розрахунку до 100 000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат додаткової винагороди за цей період.
Обґрунтовуючи свої вимоги позивач повідомив, що він проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та з 22.04.2022 зі складу означеної військової частини не вибував, протягом періоду дії воєнного стану перебував безпосередньо в районах бойових дій (Київська обл.) з 22.04.2022 по 10.08.2022 (період входження Київської області до районів бойових дій), де виконував обов`язки військової служби, а також бойові накази (розпорядження), що, в свою чергу, має наслідком наявність у нього права на отримання додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 в розмірі 100 000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Проте, відповідачем здійснювались нарахування та виплата позивачу додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 грн щомісячно, тобто у меншому розмірі, ніж визначено законодавчо. Враховуючи означені обставини, позивач наголошує на протиправній бездіяльності відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті йому додаткової винагороди за спірний період у розмірі до 100 000,00 грн щомісячно, що слугувало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Позиція суду мотивована тим, що останнім днем припинення можливості бойових дій на території Київської області є 01 квітня 2022 року. Прийняття участі в забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки й оборони, відсічі і стримування збройної агресії - це безпосередня участь військовослужбовця в бойових діях при виконані бойового розпорядження командира військової частини.
Суд зазначив, що позивачем не доведено, а судом не встановлено, що позивач у спірний період виконував будь-які бойові завдання (розпорядження), які б відповідали зазначеним вище умовам. Позивачем не надано жодних доказів своєї безпосередньої участі в бойових діях, як і не надано відповідних бойових розпоряджень командира військової частини.
Таким чином, судом не встановлено будь-яких ознак протиправності в діях відповідача щодо виплати позивачу відповідно до Постанови №168 додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн, а не до 100 000 грн, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивач у спірний період дійсно брав безпосередню участь саме у бойових діях та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, залучався безпосередньо до виконання бойових (спеціальних) завдань, наслідком чого є відсутність підстав для включення таких періодів в накази командира військової частини про призначення та виплату підвищеної додаткової допомоги. Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу. Просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року у справі №320/35234/23 повністю і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд при дослідженні обставин справи, при ухваленні оскаржуваного рішення, самоусунувся від з`ясування обставин справи, що є порушенням процесуальних норм і в результаті призвело до ухвалення необґрунтованого рішення. Відповідно до наказів Головнокомандувача ЗСУ від 02.06.2022 №157, від 01.07.2022 №184, від 01.09.2022 №237, Київська область входила до районів ведення воєнних (бойових) дій до 10 серпня 2022 року. Судом першої інстанції не встановлено фактичні обставини справи, не досліджено, які завдання виконував/у здійсненні забезпечення яких заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії брав участь позивач під час перебування у зоні бойових дій, чи доносились йому до виконання бойові накази/бойові розпорядження командира військової частини, чи виконував він виключно свої посадові (функціональні) обов`язки військової служби. Саме зазначені обставини є вирішальними при розгляді зазначеної справи по суті, оскільки від їхнього встановлення залежить наявність права позивача на отримання спірної винагороди. Відповідач зобов`язаний довести суду правомірність своєї бездіяльності, яка полягала у не нарахуванні та не виплаті позивачу спірної винагороди, а не позивач доводити бездіяльність відповідача. Вказане свідчить про покладення судом тягаря доказування бездіяльності відповідача на позивача, що свідчить про грубе порушення норм процесуального законодавства.
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2025 року та від 22 вересня 2025 року відкрито провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.
18 серпня 2025 року відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач є громадянином України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта громадянина України № НОМЕР_2 , виданий 22.10.2018.
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.04.2022 №89 старшого сержанта ОСОБА_1 призначено механіком групи підготовки та регламенту бортових засобів системи державного розпізнавання, зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.
Довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 21.04.2023 підтверджено перебування позивача на військовій службі.
З довідки про доходи від 16.02.2023 №74 вбачається про нарахування позивачу винагороди у розмірі 9 000,00 грн у травні 2022 року та по 30 000,00 грн у червні - вересні 2022 року.
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо нарахування та виплати додаткової винагороди за спірні періоди у належному розмірі, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Пунктом першим постанови Кабінету Міністрів України № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України, Служби Безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій та іншим виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів та виконують бойові завдання розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. 
З 24.02.2022 у військовослужбовців Збройних Сил України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100 000 тис. грн, в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Підставою для нарахування та виплати такої винагороди є відповідний наказ командира. 
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, Міністром оборони України надіслано (адресовано) військовому командуванню Збройних Сил України телеграму від 25.03.2022 № 248/1298. 
У пункті першому вищезазначеної телеграми зазначено, що під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій). 
07.07.2022 Урядом України прийнята Постанова № 793 «Про внесення змін до постанови КМ України від 28.02.2022 № 168» (набрала чинності 19.07.2022), згідно якою були внесені відповідні зміни до Постанови № 168. 
Так, згідно з пунктом 2 Постанови № 168 (в редакції від 07.07.2022), порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. 
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, Міністром оборони України було видано окреме доручення від 23.06.2022 № 912/з/29. Пунктом тринадцятим Окремого доручення Міністра вважається такими, що не застосовуються з 01.06.2022 телеграми Міністра оборони України від 02.03.2022 № 248/1196 (крім пункту 5), від 07.03.2022 № 248/1217, від 25.03.2022 №248/1298, від 18.04.2022 №248/1529. 
Відповідно до вищезазначеного Окремого доручення під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях, або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій; бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями; бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником; бойових завдань з відбиття збройного нападу вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; бойових завдань з пошуку , виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб); виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей; здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою; здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту; виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії. 
Пунктом другим Окремого доручення Міністра передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах: 100 000 гривень - військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бонових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах); 30 000 гривень - іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби). 
Пункт третій Окремого доручення зазначає, що райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України. Окремо, відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України визначати інші райони ведення бойових дій (у т.ч. повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення. 
Окремим дорученням Міністра встановлено, що документальним підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій вахтовий, навігаційно-вахтовий (навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, поза-термінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань. Зазначений перелік документів є вичерпним. 
Нарахування та виплата збільшеної додаткової винагороди до 100 000,00 грн проводиться у сукупності трьох документів, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах. 
Відповідно до підпункту 5.2.7. пункту 5.2. розділу 5 Бойового статуту Збройних Сил України постановка бойових завдань підрозділам (елементам бойового порядку) здійснюється бойовим наказом, під час ведення бою (дій) або в інших умовах бойової обстановки бойовим розпорядженням. Бойовий наказ (бойове розпорядження) повинен бути стислим, зрозумілими та виключати будь-яку можливість подвійного їх тлумачення. У бойовому наказі вказується: висновки з оцінювання противника; завдання, які виконуються силами і засобами старшого командира на напрямку дій військової частини (підрозділу), а також завдання сусідів і розмежувальні лінії з ними; бойове завдання військової частини (підрозділу) та замисел бою (дій); бойові завдання штатним і доданим підрозділам (елементам бойового порядку); норма витрат ракет і боєприпасів на виконання бойового завдання; місце і час розгортання ОКП (ксП) та напрямок його переміщення, порядок передачі управління; час готовності до виконання завдання та порядок доповіді замислу старшому командиру. У бойовому розпорядженні зазвичай командир вказує: стислі відомості про положення та характер дій противника; завдання, що виконуються силами і засобами старшого командира на напрямку дій підрозділів; бойове завдання підпорядкованим підрозділам; час готовності до бою (дій). За необхідності у ньому можуть бути зазначені завдання військової частини (підрозділу), сусідів та інші дані. 
Ведення Журналу бойових дій здійснюється з дотриманням вимог Інструкції з ведення Історичного формуляру, Історичної довідки та Журналу бойових дій, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 06.10.2020 № 363. 
Відповідно до пункту четвертого Розділу ІV вищезгаданої Інструкції обов`язковими складовими Журналу бойових дій є: дата запису; загальна обстановка перед початком операції (бою); бойових склад та угрупування своїх військ та військ противника; співвідношення сил і засобів; коротке викладення завдання військовій частині (підрозділу); рішення командира та бойові завдання, поставлені підпорядкованим частинам (підрозділам); уточнені рішення та розпорядження, які віддавалися командирами (начальниками) чи були отримані від старших начальників; дані про захоплення полонених та трофеїв; втрати своїх військ і противника; можливі висновки та пропозиції щодо тактики застосування військ (сил). 
Відповідно до окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29 щодо роз`яснення терміну «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях, або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів", а саме першого пункту - бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій.
Як повідомив представник Військової частини НОМЕР_1 , згідно з функціональним призначенням та специфікою завдань, які вона виконує, в/ч не веде бойові дії, а відповідно, особовий склад означеної військової частини не приймає безпосередньої участі у бойових (воєнних) діях. Також, Військова частина НОМЕР_1 не входить до складу військових частин, яка веде воєнні дії у складі діючих Угрупувань військ Сил оборони держави, що знаходиться у нього в оперативному підпорядкуванні та не була на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових завдань, а виконує, зокрема, бойові завдання в районі ведення бойових дій з вогневого ураження повітряних цілей.
Військова частина НОМЕР_1 безпосередньо підпорядковується повітряному командуванню " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (ПВК «ЦЕНТР» - Військова частина НОМЕР_3 ), що в свою чергу підпорядковується ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
У телеграмі командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 04.07.2022 № 350/1/329/пс роз`яснено, що не є підставою для включення військовослужбовця в наказ на виплату підвищеної винагороди (до 100 000 грн): перебування військовослужбовця в районні ведення бойових дій та невиконання безпосередньо ним бойових завдань у складі військової частини, яка веде бойові дії; перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій, якого включено до складу груп по охороні та обороні військових об`єктів (крім випадків виконання бойових завдань із відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються (згідно з даними журналу бойових дій, постових відомостей); перебування військовослужбовців на військових об`єктах, по яких здійснювалось вогневе ураження противником.
Так, з 22 квітня 2022 року позивач проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія - механіка групи підготовки та регламенту бортових засобів системи державного розпізнавання Військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до функціональних обов`язків, які визначені у Положенні про групу підготовки та регламенту бортових засобів системи державного розпізнавання 40 бригади тактичної авіації, затвердженого Наказом командира НОМЕР_4 бригади тактичної авіації від 25.03.2021 року №94, водій-механік групи підготовки та регламенту бортових засобів системи державного розпізнавання у мирний та у воєнний час відповідає за правильну експлуатацію і бойову готовність апаратури пізнавання, збереження і правильну експлуатацію закріпленої за групою КЗА, інструменту, наземного обладнання, повноту та якість робіт, що виконуються на авіаційній техніці, своєчасний ввід ключів в блок 55С (а.с.54).
Пунктом першим Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29, визначено перелік завдань, при виконанні яких військовослужбовці вважаються такими, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, серед яких зокрема визначено: під час ведення бойових дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових завдань військовою частиною першого ешелону оборони або наступу до батальйону включно; у районах ведення воєнних дій з виявлення повітряних цілей противника; із здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою; у районах ведення воєнних дій з ураження противника у складі підрозділу ракетних військ і артилерії; на території противника; з вогневого ураження повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту; у районах ведення воєнних дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів; з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняється, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильницького заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою.
Відповідач наголошує на тому, що основною умовою виконання бойових (спеціальних) завдань є вогневе ураження або безпосереднє зіткнення з противником. Кожне вогневе ураження або безпосереднє зіткнення з противником фіксується окремо в Журналі бойових дій.
Як вірно встановлено судом, позивачем не конкретизовано бойові завдання, що ним виконувались та відповідно час їх виконання. Також, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували безпосередню участь позивача на лінії бойового зіткнення з противником, зокрема: докази перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій та виконання безпосередньо ним бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде бойові дії; перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій, якого включено до складу груп по охороні та обороні військових об`єктів (крім випадків виконання бойових завдань із відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються (згідно з даними журналу бойових дій, постових відомостей); перебування військовослужбовців на військових об`єктах, по яких здійснювалось вогневе ураження противником. Відомостей щодо відрядження позивача для виконання службових обов`язків в зону проведення бойових дій матеріали справи не містять.
Наведене свідчить про те, що визначені у пункті першому Окремого доручення Міністра оборони України завдання, при виконанні яких військовослужбовці вважаються такими, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, позивач не виконував.
Так, в період з 22 квітня 2022 року по 10 серпня 2022 року позивач перебував на території Військової частини НОМЕР_1 , у складі 1 авіаційної ескадрильї та виконував свої функціональні обов`язки за посадою.
На підставі наявних в матеріалах справи доказів не встановлено безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів.
Суд також враховує, що 22 грудня 2022 року Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України було прийнято наказ №309, яким затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Згідно цього Переліку останнім днем припинення можливості бойових дій на території Київської області є 01 квітня 2022 року.
З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, та не підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За правилами статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, визначені статтями 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов 

І.О. Грибан