Провадження №	2/447/148/26 	
Справа №	447/2694/25 	

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

09.01.2026 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засідання Кісіль А.В.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Процесуальні дії у справі.
02.09.2025 представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» адвокат Усенко М.І. засобами системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що 07.03.2024 між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» укладено кредитний договір №101081934 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Кредитний договір укладено відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора. ТОВ «Мілоан» перерахувало грошові кошти в сумі 9 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету, кредитний договір не було б укладено. Кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому були перераховані кошти шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки позичальника. Анкету-заяву на кредит №101081934 від 07.03.2024 було заповнено позичальником. 25.06.2024 згідно з умовами договору відступлення права вимоги №109-МЛ/Т, ТОВ «Мілоан» передано (відступлено) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за платуправо вимоги за вищевказаним кредитним договором. Відповідно, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до відповідача. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №109-МЛ/Т, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 22 571,82 грн., яка складається із простроченої заборгованості: за тілом кредиту - 8 370,00 грн.; за сумою відсотків - 14 111,82 грн.; за комісією - 90,00 грн. Відповідно до Договору відступлення прав вимоги №109-МЛ/Т від 25.06.2024, разом із матеріалами кредитної справи і Довідку про ідентифікацію, яка підтверджує, що відповідач, з яким укладено кредитний договір №101081934 від 07.03.2024, був ідентифікований. Акцепт договору Відповідачем вчинено з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості, однак, така залишилася без належного реагування. Таким чином, позивач вимушений звернутися до суду з метою захисту порушених прав. Крім цього, представник позивача просить стягнути судові витрати у справі, які складаються із суми сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу.
03.09.2025 сформовано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання (перебування) та реєстрації відповідача.
Ухвалою суду від 08.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Відповідачу надано строк для подання відзиву, заперечень на позовну заяву.
Відповідач ОСОБА_1 30.09.2025 отримала копію ухвали суду від 08.09.2025, надіслану на адресу її місця реєстрації проживання, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду та міститься у матеріалах справи (а.с. 94).
Копію позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу  ОСОБА_1 було надіслано позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на виконання вимог ст. 43, 177 ЦПК України (а.с. 61). 
22.09.2025 на адресу суду надійшов відзив, поданий представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Зачепіло З.Я., у якому представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідач з такими не погоджується. Вказує, що позивачем не надано належного розрахунку заборгованості, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами кредитного договору, відтак, позов є необґрунтованим, а позовні вимоги - недоведеними. Надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача та не є правовою підставою для стягнення відповідних сум, не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоведеного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.). Покликається на відсутність підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці, є правильними. Крім того, відповідач вважає, що Договір, укладений між нею та ТОВ «Мілоан» є таким, що порушує права відповідача як споживача та підлягає визнанню недійсним у частині нарахування процентів за користування кредитом за Договором №101081934 від 07.03.2024. (а.с. 69-77).
Разом із відзивом представник відповідача надіслала до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та її представника.
02.10.2025 засобами системи «Електронний суд» представник позивача Усенко М.І. подав відповідь на відзив (а.с. 78-91). Вказав, що 07.03.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №101081934 на суму 9 000 грн., зі сплатою комісії та відсотків за користування кредитними коштами на строк 120 календарних днів, тобто до 05.07.2024, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку відповідача. ТОВ «Мілоан» надіслало відповідачеві одноразовий ідентифікатор із кодом для підписання договору у вигляді смс на номер телефону Відповідача, який було використано для підписання відповіді про прийняття пропозиції товариства щодо укладення кредитного договору №101081934 від 07.03.2024, що зафіксовано в ІТС товариства. Кредитний договір №101081934 від 07.03.2024 є укладеним в електронній формі. Первісним кредитором та відповідачем у п. 6.5 кредитного договору №101081934 від 07.03.2024 погоджено, що цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Відповідач здійснила волевиявлення щодо укладення договору шляхом направлення підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповіді про прийняття пропозиції укласти кредитний договір. Довідка про надсилання одноразового ідентифікатора відповідачу, надана первісним кредитором ТОВ «Мілоан», підтверджує, що відповідач була зареєстрована в ІТС Товариства, свідчить про завершення процедури ідентифікації відповідача в електронній системі кредитора відповідно до умов укладення договору споживчого кредитування. Позичальник погодилася з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтвердила, що ознайомлена, погоджується із усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил як невід`ємної його частини. Щодо доводів про відсутність виписок із банку, представник позивача зазначив, що ТОВ «Мілоан» є небанківською (фінансовою) установою, не здійснює відкриття, обслуговування банківських рахунків фізичних осіб, та не має обов`язку формувати облікові документи за кредитними зобов`язаннями позичальників. Навів детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 .
Крім наведеного, представник позивача у прохальній частині відзиву просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача.
Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання (а.с. 99), у судове засідання не з`явилася, проте, у матеріалах справи міститься заява, подана разом із відзивом представником відповідача, про проведення розгляду справи за відсутності відповідача та її представника.
Частинами 1, 2 та 5 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд встановив:
07.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №101081934, згідно з умовами якого Кредитодавець зобов?язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3. Договору, а саме на 120 днів з 07.03.2024, надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 1.2. Договору у кредит, а саме 9 000,00 грн., а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту в рекомендовану дату платежу надання кредиту та проценти за користування кредитом у рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно з п. 1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки / терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов?язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит (а.с. 6-20).
Сторонами договору у п. 1.3.-1.7. узгоджено періоди надання кредиту, строк повернення кредиту, загальні витрати позичальника, комісію за надання кредиту, проценти за користування у різних періодах, тип процентної ставки.
Відповідно до п. 2.1. Договору, Кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти 516749*36.
Розділом 6 кредитного договору у пунктах 6.1-6.7 передбачено порядок (технологію) укладення договору та спосіб ідентифікації, верифікації позичальника.
Цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. 
Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається товариством електронним повідомленням на мобільний телефонний номер позичальника (SMS), а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність - комбінацію цифр і літер або тільки цифр, або тільки літер) для підписання цього Кредитного договору / електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене Позичальником через сайт Товариства, мобільний додаток, месенджери. На Договір накладається електронний підпис уповноваженого працівника Кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу, що визначає дату та час укладення Договору. Після укладення цей Кредитний договір надається (надсилається) Позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті Позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд Товариства направлено Позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими Позичальником Товариству. 
Приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного Договору Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами та Графіком платежів) Договору в цілому та підтверджує, що, зокрема, він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил; вся інформація зазначена в цьому Договорі, а також та, що надана Товариству, в т.ч. в заяві на отримання кредиту, є повною, актуальною та достовірною.
Укладення кредитодавцем кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. 
Цей Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.
Позичальника ідентифіковано та верифіковано шляхом отримання через Систему BankID НБУ ідентифікаційних даних Позичальника.
Відповідно до п. 7.1. договору, цей Договір (з додатками №1, №2, №3 та Правилами), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього Договору. Строк дії цього Договору складає період, що починається з моменту його укладення і закінчується останній день строку кредитування (дату остаточного погашення заборгованості), згідно з п. 1.3, п. 1.4 Договору. Якщо станом цю дату зобов`язання Позичальника та/або Кредитодавця залишаються невиконаними/неналежно виконаними цей Договір діє до повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань.
У п. 9.1. договору сторони узгодили, що цей Кредитний договір (індивідуальна частина) є самостійним кредитним договором (правочином), що містить усі істотні умови, укладений у порядку, спосіб та формі, що відповідає вимогам законодавства. Визнання недійсним, неукладеним, нікчемним будь-якого додатку, документу, що є частиною цього Договору (у т.ч. Правил) або окремих умов цього Кредитного договору (індивідуальної частини) не має наслідком недійсність, нікчемність або неукладеність цього Кредитного договору (індивідуальної частини) в цілому і сторони підтверджують, що уклали б цей Кредитний договір (індивідуальну частину) і без включення до нього умов, що визнані недійсними, нікчемними, неукладеними.
Додаток №1 до договору становить графік платежів за договором про споживчий кредит №101081934 від 07.03.2024 (а.с. 18), додаток №2 - заява на отримання кредиту №101081934, у якій вказано паспортні дані відповідача ОСОБА_1 , РНОКПП, дату народження, адресу місця проживання, місце роботи, номер телефону. Відповідач підтвердила достовірність наданої нею інформації та чинність документів. Засвідчила, що вказані відомості є повними, дійсними і актуальними (а.с. 19), додаток №3 - додаткові контактні дані позичальника для взаємодії за кредитним договором (а.с. 20).
Договір про споживчий кредит укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», та підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що підтверджено самим договором (а.с. 6-20), довідкою про ідентифікацію (а.с. 21).
З копії анкети-заяви на кредит №101081934 від 07.03.2024 (а.с. 22-23) вбачається, що ОСОБА_1 на сайті ТОВ «Мілоан» здійснила заповнення вказаної анкети, за результатами чого було підписано вищенаведений договір, вказавши в анкеті свої анкетні та паспортні дані, адресу місця проживання, місце роботи, номер мобільного телефону. Суму кредиту була визначено у розмірі 9 000,00 грн., строк кредиту: 30 днів з 07.03.2024, дата повернення кредиту - 06.04.2024.
ТОВ «Мілоан» виконало умови договору про споживчий кредит та перерахувало шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки отримувача ОСОБА_1 № НОМЕР_1 кошти в розмірі 9 000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №84359606 від 07.03.2024 (а.с. 24). 
На підтвердження суми заборгованості представником позивача до позову долучено копії: відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» (а.с. 25-26), виписки з особового рахунка з. кредитним договором №101081934 від 07.03.2024 (а.с. 27).
Відповідно до копії договору відступлення права вимоги №109-МЛ/Т від 25.06.2024, акту приймання-передачі реєстрів боржників від 25.06.2024 до Договору відступлення прав вимоги №109-МЛ/Т від 25.06.2024, на умовах, встановлених цим Договором, ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості) (а.с. 28-48).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №109-МЛ/Т від 25.06.2024, ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , номер кредитного договору 101081934 від 07.03.2024.Заборгованість відповідача становить 22 571,82 грн., з яких: 8 370,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 14 111,82 грн. - заборгованість по процентам; 90,00 грн. - залишок по комісії (а.с. 49).
Відповідно до копії претензії вих. №23693413/5181 від 12.08.2025, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вимагало у ОСОБА_1 негайно виконати зобов?язання за кредитним договором №101081934 та погасити заборгованість у розмірі 22 571,82 грн. (а.с. 50).
Враховуючи наведене, встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до укладеного договору отримала можливість користуватися кредитними грошовими коштами, однак, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, частково сплатила заборгованість, що відображено у відомості (а.с. 25-26), внаслідок чого виникла заборгованість.
На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
Оцінка суду.
Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Правовідносини, що виникли між сторонами у зв`язку з укладенням спірного кредитного договору регламентуються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про споживче кредитування» та інших нормативно-правових актів у сфері регулювання ринків фінансових послуг.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)
Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Аналізуючи викладене, належить зробити висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 вищевказаного Закону, - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов?язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Договір був підписаний з використанням одноразового ідентифікатору, а саме відображено певну алфавітно-цифрову послідовність, введену позичальником ОСОБА_1 , що чітко вбачається з долучених до позовної заяви доказів.
Крім того, у відзиві представник відповідача не заперечувала сам факт укладення договору між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , а покликалася на те, що матеріали справи не містять підтвердження щодо заборгованості відповідача та вважає укладений договір таким, що порушує права відповідача та підлягає визнанню недійсним у частині нарахування процентів.
Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України).
Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
За п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відтак, права вимоги за договором споживчого кредиту №101081934, укладеним 07.03.2024 відповідачем із первісним кредитором ТОВ «Мілоан» перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною 1 статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно із ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, а боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.
Крім того, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особи, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.
Ураховуючи те, що кредитодавцем умови укладеного договору були виконані, а позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти разом із процентами вчасно не повернула, виникла заборгованість за договором про споживчий кредит №101081934 від 07.03.2024, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».
За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 25.01.2023 у справі №209/3103/21 саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов?язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача.
Відповідачем наведений розрахунок заперечено, проте, власного не проведено, доказів його неправильності не надано, контррозрахунку у відзиві не наведено. З огляду на таке у суду немає підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунків, які беруться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем.
Проте, з огляду на те, що у цивільному процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia», суд вважає за необхідне зазначити таке.
З долученого позивачем до матеріалів справи розрахунку заборгованості вбачається, що за договором про споживчий кредит №101081934 від 07.03.2024, така становить 22 571,82 грн., яка складається із простроченої заборгованості: за тілом кредиту - 8 370,00 грн.; за сумою відсотків - 14 111,82 грн.; за комісією - 90,00 грн.
Представник позивача у відзиві вказав, що договір про споживчий кредит №101081934 був укладений сторонами 07.03.2024. Враховуючи п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якого максимальний розмір денної процентної ставки до 22.04.2024 включно, застосовується відсоткова ставка не більше 2,5 %, пунктом 1.5.2 кредитного договору встановлено, що в пільговий період денна процентна ставка становить 0,10 %, а в поточний період 2,30 %. Вказав, що пільговий період складає 30 днів (з 08.03.2024 по 06.04.2024), за який щодня нараховується 1,25 % від тіла кредиту (п. 1.3.1. та п. 1.5.2. кредитного договору). Відповідно, 0,1% від 9000,00 грн. = 9,00 грн. * 30 днів = 270,00 грн. - нараховано процентів за пільговий період. Пролонгація пільгового періоду на 7 днів передбачена у п. 2.3. кредитного договору. 06.04.2024 здійснено пролонгацію на 7 днів, та сплачено 630,00 грн. тіла кредиту, 540,00 грн. комісії за пролонгацію пільгового періоду та 270,00 грн. процентів по кредиту, сплата комісії за надання кредиту 360,00 грн. Станом на 07.04.2024 сума тіла кредиту становила 8 370,00 грн. 0,10 % від 8 370,00 грн. = 8,37 грн.* 7 днів = 58,59 грн. - нараховано процентів за пролонгований період. Поточний період складає 90 днів (14.04.2024-25.06.2024), за який щодня нараховується 2,30 % від тіла кредиту (п. 1.3.2. та п. 1.5.3. кредитного договору). Відповідно, 2,30 % від 8 370,00 грн. = 192,51 грн. * 73 дні = 14 053,23 грн. - нараховано відсотків за поточний період. Таким чином, загальний розмір заборгованості, розрахованого позивачем, складає: 9 000,00 (тіло кредиту) + 270,00 грн. (нараховано за пільговий період) + 58,59 грн. (нараховано за період пролонгації) + 14 053,23 грн. (нараховано за поточний період) + 450,00 грн. (комісія за надання кредиту) - 360,00 грн. (сплата комісії за надання кредиту) - 630,00 грн. (погашення тіла кредиту) - 270,00 грн. (погашення відсотків) = 22 571,82 грн. - загальна сума заборгованості.
Разом із тим, згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Зміни до вказаної статті набрали чинності з 24.12.2023 відповідно до Закону України №3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Позивачем не було змінено процентну ставку відповідно до змін у Законі і нарахування у частині боргу здійснювалося всупереч законодавству.
Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір було укладено 07.03.2024, тобто після набрання чинності цим Законом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Суд враховує, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Беручи до уваги положення ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» та вимоги пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», з 23.04.2024 позивачем неправомірно нараховувалися проценти за ставкою 2,30 % на день.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що необхідно перерахувати проценти за період з 23.04.2024 по 25.06.2024, як вказано у розрахунку заборгованості, з розрахунку розміру денної процентної ставки 1,5 %, у зв`язку з чим розмір таких за період з 23.04.2024 по 25.06.2024 становитиме 8 035,20 грн. (8 370,00 грн. / 100) х 1,5 %) х 64 дні.
Таким чином, загальний розмір заборгованості, розрахованого позивачем, складає: 9 000,00 (тіло кредиту) + 270,00 грн. (нараховано за пільговий період) + 58,59 грн. (нараховано за період пролонгації) + 1 732,59 грн. (нараховано за поточний період з 14.04.2024 по 22.04.2024) + 8 035,20 грн. (нараховано за поточний період з 23.04.2024 по 25.06.2024) + 450,00 грн. (комісія за надання кредиту) - 360,00 грн. (сплата комісії за надання кредиту) - 630,00 грн. (погашення тіла кредиту) - 270,00 грн. (погашення відсотків) = 18 286,38 грн. - загальна сума заборгованості.
Таким чином, за договором №101081934 про надання споживчого кредиту від 07.03.2024 підлягає стягненню заборгованість у розмірі 18 286,38 грн.
Щодо позовної вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд зазначає таке.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов?язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).
Вказане міститься у постанові ВС від 31.01.2025 у справі №758/5917/21, провадження №61-1515св24.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21).
Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність й розумність.
У постановах Верховного Суду від 02.10.2019 у справі №211/3113/16-ц, від 06.11.2020 у справі №760/11145/18 зауважено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Велика Палата Верховного Суду вказувала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Згідно з копією ордеру серії ВС №1381377, адвокат Усенко М.І. є представником ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (а.с. 57).
На підтвердження факту отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат, представником позивача подано копії: ордеру (а.с. 57), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2093 (а.с. 53), виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо адвокатського об?єднання «Апологет» (а.с. 54-55), договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, відповідно до п. 2.3. якого вартість наданих послуг за одну кредитну справу складає 8 000,00 грн. (а.с. 56), акту №Д/1090 наданих послуг правової (правничої) допомоги від 20.08.2025 (а.с. 58), детального опису наданих послуг до акту №Д/1090 від 20.08.2025 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 (а.с. 59).
Отже, за результатами дослідження та оцінки долучених до матеріалів справи доказів щодо понесення витрат на правову допомогу у їх сукупності, беручи до уваги те, що відповідач та її представник не подали заперечень щодо стягнення витрат на правову допомогу у заявленому позивачем розмірі, вимоги з приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката є обґрунтованими та підлягають до задоволення у визначеному позивачем розмірі - 8 000,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Враховуючи те, що позов було пред`явлено засобами системи «Електронний суд», та такий підлягає до задоволення частково, судовий збір слід стягнути з відповідача у розмірі 1 962,49 грн. на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи з розрахунку: 18 286,38 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2 422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) / 22 571,82 грн. (розмір заявлених позовних вимог).
Керуючись ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 6, 15, 205, 207, 512, 514, 526, 626, 627, 628, 638, 639, 1054, 1055, 1077, 1078, 1081, 1082 ЦК України, ст. 5, 13, 76, 81, 82, 89, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»заборгованість за кредитним договором №101081934 від 07.03.2024 у розмірі 18 286 (вісімнадцять тисяч двісті вісімдесят шість) гривень 38 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 962 (одна тисяча дев?ятсот шістдесят дві) гривні 49 копійок на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1, корпус 28, м. Львів, 79029, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 35234236.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 09.01.2026.

Суддя Головатий А.П.