УХВАЛА
про залишення касаційної скарги без руху

19 грудня 2025 року
м. Київ
справа №160/33133/24
адміністративне провадження №К/990/50863/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Чиркіна С.М. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року
у справі №160/33133/24
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області 
про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач, скаржник) звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області оформлене у вигляді письмової відповіді від 17 жовтня 2024 року №56455-40853/С-01/8-0400/24 про відмову у виплаті ОСОБА_1 разової грошової допомоги у розмірі вісім мінімальних пенсій за віком щорічно до 5-го травня відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі - Закон №3551-XII);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 як особі з інвалідністю внаслідок війни, щорічну грошову допомогу до 05 травня за 2024 рік у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплаченої суми за 2024 рік, у встановленому законом порядку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року позов задоволено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року скасовано рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року і ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат - Яструб Олександр Петрович, 07 грудня 2025 року звернувся з касаційною скаргою та заявою про поновлення строку на касаційне оскарження до Верховного Суду.

На обґрунтування поважності підстав пропуску строку позивач зазначає, що копія постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року на його адресу не надходила. Разом з тим представник позивача дізнався про існування постанови з Єдиного державного реєстру судових рішень, а тому вважає, що має право на поновлення процесуального строку, оскільки касаційну скаргу подано в межах тридцятиденного строку з моменту ознайомлення з повним текстом судового рішення через Єдиний державний реєстр судових рішень.

При вирішенні питання щодо поважності наведених заявником підстав пропуску строку касаційного оскарження суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої та другої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно частин п`ятої, шостої, сьомої статті 251 КАС України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (частина перша статті 77 КАС України).

Керуючись частиною п`ятою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22 грудня 2005 року №3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень, з`ясовано, що постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року була ухвалена в порядку письмового провадження та набрала законної сили з моменту її прийняття.

Отже, останнім днем для звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою в межах встановленого законом строку був день із датою 08 листопада 2025 року, в той час, як касаційну скаргу до Верховного Суду заявником подано 07 грудня 2025 року, що свідчить про пропуск встановленого законом процесуального строку на касаційне оскарження.

Пропущений строк касаційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених заявником у відповідній заяві підстав пропуску такого строку, суд дійде висновку про їх поважність.

Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником на обґрунтування поважності підстав пропуску строку касаційного оскарження, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно вбачається існування обставин, зазначених у заяві про поновлення строку.

У даному випадку належними доказами можуть вважатися лише ті докази, які підтверджують факт отримання копії оскаржуваного судового рішення, тобто, такі як: поштовий конверт в якому оскаржувану постанову було направлено рекомендованим листом на адресу заявника з відтиском штемпелю відділення поштового зв`язку, довідка суду апеляційної інстанції про час направлення копії відповідного судового рішення на адресу позивача, розписка про отримання копії судового рішення нарочно або інші докази щодо направлення судового рішення засобами електронного зв`язку.

Щодо доводів заявника про поважність підстав пропуску строку на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

Судом з`ясовано, що доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особам, яке визначене пунктами 1-2, 9-23, 26-29 частини першої статті 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» видане адвокату Яструбу О.П. 04 листопада 2025 року.

На момент отримання доручення у адвоката залишалося ще 6 днів (з урахуванням вихідних) до закінчення строку на оскарження.

На переконання колегії суддів наявність кількох днів до завершення строку вважається достатнім часом для подання стислої касаційної скарги або хоча б клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Водночас заявник не надав доказів того, що він або його адвокат зверталися до суду з письмовою заявою про видачу копії рішення, що свідчить про суб`єктивне зволікання з поданням касаційної скарги.

Зволікання з поданням скарги до 07 грудня 2025 (дата формування документа в підсистемі ЄСІКС «Електронний суд») - тобто на понад місяць після призначення позивачу адвоката - є свідченням неналежного використання процесуальних прав та здійснення адвокатом своїх професійних обов`язків.

Несвоєчасне звернення адвоката до суду після отримання доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги не може вважатися об`єктивною перешкодою, оскільки це внутрішні організаційні питання представника.

Разом з тим, до скарги додано файл «Постанова апеляційного суду 09.10.2025p..pdf» (додаток №4). Це підтверджує, що на момент подання скарги заявник уже мав копію рішення, проте не надав доказів (таких як копії конверта зі штемпелем або довідки з пошти), які б зафіксували конкретну дату фактичного отримання паперової копії постанови суду апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що пропуск строку на майже місяць без надання документальних доказів поштової затримки або технічних збоїв у системі свідчить про суб`єктивне зволікання з поданням скарги, що не може вважатися поважною причиною для поновлення строку.

Таким чином, заявнику слід надати Суду обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, навівши підстави та надавши належні докази, що унеможливили своєчасне вчинення процесуальної дії зі звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою у строк, визначений законом.

Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Виходячи з наведеного, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, шляхом: направлення до суду заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із наданням відповідних доказів на підтвердження вказаних у заяві доводів.

Неусунення недоліків касаційної скарги в частині направлення до суду заяви про поновлення строку на касаційне оскарження є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження (пункт 4 частини першої статті 333 КАС України).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 169, 248, 330, 332, 355, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними наведені ОСОБА_1 підстави пропуску строку на касаційне оскарження постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року у справі №160/33133/24.

2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року у справі №160/33133/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

3. Встановити десятиденний строк з моменту вручення даної ухвали для усунення встановлених судом недоліків.

4. Надіслати ОСОБА_1 копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                Я.О. Берназюк

Судді                                                                                                    С.М. Чиркін

                                                                                                    В.М. Шарапа