Справа № 420/9632/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пекного А.С., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач, в/ч НОМЕР_1 ), в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність (дії) Військової частини НОМЕР_1 щодо безпідставного ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн на місяць розмірі за період лікування (з 27.10.2024 по 06.11.2024, з 27.11.2024 по 26.02.2025) у зв`язку з пораненням (травмою), пов`язаною із захистом Батьківщини відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
зобов`язати нарахувати ОСОБА_1 додаткову винагороду у збільшеному до 100 000 грн на місяць розмірі за період лікування (з 27.10.2024 по 06.11. 2024, з 27.11.2024 по 26.02.2025) у зв`язку з пораненням (травмою), пов`язаною із захистом Батьківщини відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати грошового забезпечення з 01.11.2024 по 31.03.2025;
зобов`язати нарахувати та виплатити грошове забезпечення за період з 01.11.2024 по 31.03.2025 ОСОБА_1 в розмірі за останньою займаною посадою з урахуванням посадового окладу, надбавки за військове звання, премії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 28.04.2023 по теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . 18.02.2024 під час виконання бойового завдання в районі н.п. Невельське Донецької області та внаслідок скиду з дрона отримав мінно-вибухову травму, акубаротравму. Вогнепальне осколкове поранення лівого стегна, правої стопи з вогнепальним переломом правої стопи. З 15.10.2024 по 06.11.2024 позивач лікувався у Військовій частині НОМЕР_2 , з 27.11.2024 по 26.02.2025 лікувався у Військовій частині НОМЕР_3 . 06.02.2025 надсилав звернення командиру військової частини НОМЕР_1 щодо надання медичних документів, що підтверджують періоди та проханням виплатити додаткову грошову винагороду на період лікування після отриманого поранення в розмірі 100000 на місяць та надати витяги про зарахування в списки частини, виплатити грошове забезпечення з листопада 2024 року по теперішній час у розмірі за останньою займаною посадою. Станом на момент подання позову, жодних виплат чи відповіді не надходило.
Бездіяльність відповідача щодо непроведення виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, та невиплати грошового забезпечення позивач вважає протиправною, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою від 07.04.2025 провадження у вказаній справі відкрите, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
05.05.2025 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що останній позов не визнає.
Зокрема, свою позицію обґрунтовує тим, що позивач отримав всі належні суми.
З огляду на викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову.
Також у відзиві на позовну заяву представник Військової частини НОМЕР_1 заявив клопотання про поновлення строку подання даного відзиву у зв`язку зі складністю отримання поштової кореспонденції безпосередньо виконавцями Військової частини НОМЕР_1 .
Ухвалою суду від 08.05.2025 клопотання Військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву повернуто без розгляду. 
Враховуючи, що учасниками справи подані необхідні для розгляду справи заяви по суті спору та докази, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення.
Рішення ухвалюється судом в межах строку розгляду справи з урахуванням строку перебування судді у щорічній основній відпустці та на лікарняному, а також з урахуванням періодів тривалої відсутності електроенергії в будівлі суду внаслідок ракетних обстрілів збройними угрупуваннями російської федерації та тривалості повітряних тривог, оголошених в м. Одесі.
Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини, суд приходить до таких висновків.
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 28.04.2023 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
18.02.2024 солдат ОСОБА_1 отримав мінно-вибухову травму, акубаротравму, вогнепальне поранення лівого стегна, правої стопи з вогнепальним переломом правової стопи.
Згідно із виданою Військовою частиною НОМЕР_1 довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 10.04.2024 №506, поранення отримано під час виконання обов`язків військової служби, завдань пов`язаних із захистом Батьківщини, незалежності та територіальної цілісності України поблизу населеного пункту Невельське Донецької області, внаслідок скиду з дрона. Перебував в бронежилеті та захисному шоломі, без ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння.
Позивач проходив лікування у такі періоди, а саме:
з 15.10.2024 по 06.11.2024 (виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 2593);
з 27.11.2024 по 26.02.2025 (виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 2395).
Відповідно до довідки про нарахування та утримання грошового забезпечення за період 10/2024-03/2025 (дані відображені як оплата за минулий місяці) позивачу нараховано грошове забезпечення у таких розмірах:
жовтень 2024 року – 121788,18 грн (оклад за військовим званням – 530,00 грн, посадовий оклад – 2820,00 грн, надбавка за вислугу років – 837,50 грн, надбавка за особливості проходження служби – 2721,88 грн, премія – 14748,60 грн, додаткова винагорода – 100000,00 грн, індексація поточна – 130,20 грн);
листопад 2024 року – 21788,18 грн (оклад за військовим званням – 530,00 грн, посадовий оклад – 2820,00 грн, надбавка за вислугу років – 837,50 грн, надбавка за особливості проходження служби – 2721,88 грн, премія – 14748,60 грн, індексація поточна – 130,20 грн);
грудень 2024 року – 37847,36 грн (оклад за військовим званням – 530,00 грн, посадовий оклад – 2068,00 грн, надбавка за вислугу років – 649,50 грн, надбавка за особливості проходження служби – 1996,04 грн, премія – 10815,64 грн, грошова допомога на оздоровлення – 21657,98 грн, індексація поточна – 130,20 грн);
січень 2025 року – 718,15 грн (оклад за військовим званням – 530,00 грн, надбавка за вислугу років – 132,50 грн, індексація поточна – 55,65 грн);
лютий 2025 року – 662,50 грн (оклад за військовим званням – 530,00 грн, надбавка за вислугу років – 132,50 грн);
березень 2025 року – 381890,38 грн (оклад за військовим званням – 530,00 грн, надбавка за вислугу років – 132,50 грн, додаткова винагорода – 381029,18 грн, індексація поточна – 198,70 грн).
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо непроведення виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, та невиплати грошового забезпечення з 01.11.2024 по 31.03.2025 протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні приписи законодавства.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, систему їх соціального та правового захисту, гарантії в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, регулює Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ.
Відповідно до статті 1 Закон № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх з службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
За приписами частини першої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошеве та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).
Згідно з приписами пункту 12 Постанови № 168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).
З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
Судом встановлено, що дійсно 18.02.2024 солдат ОСОБА_1 отримав мінно-вибухову травму, акубаротравму, вогнепальне поранення лівого стегна, правої стопи з вогнепальним переломом правової стопи. Поранення отримано під час виконання обов`язків військової служби, завдань пов`язаних із захистом Батьківщини, незалежності та територіальної цілісності України поблизу населеного пункту Невельське Донецької області, внаслідок скиду з дрона. Перебував в бронежилеті та захисному шоломі, без ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння.
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.
Позивач проходив лікування у такі періоди, а саме:
з 15.10.2024 по 06.11.2024 (виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 2593);
з 27.11.2024 по 26.02.2025 (виписка з медичної карти стаціонарного хворого № 2395).
Судом встановлено та сторонами не заперечується, що позивач проходив лікування в закладах охорони здоров`я після поранення, а відтак має право на виплату додаткової винагороди у збільшеної до 100000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць за період його перебування на стаціонарному лікуванні з 15.10.2024 по 06.11.2024 та з 27.11.2024 по 26.02.2025.
Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що позивачу виплачено всі належні суми, оскільки виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Як вбачаться з довідки про нарахування та утримання грошового забезпечення за період 10/2024-03/2025 (дані відображені як оплата за минулий місяці) позивачу нараховано у жовтні 2024 року додаткову винагороду у сумі 100000,00 грн та у березні 2025 року у сумі 381029,18 грн.
При цьому, наказів про виплату додаткової винагороди за період з 15.10.2024 по 06.11.2024 та з 27.11.2024 по 26.02.2025 відповідач до суду не надав, а з наданої довідки суд позбавлений можливості встановити, за які саме періоди позивачу нараховано додаткову винагороду.
Крім того, слід зауважити, що відповідачем не надано також і доказів виплати позивачу додаткової винагороди.
Таким чином, позовні вимоги щодо виплати додаткової винагороди за період лікування з 27.10.2024 по 06.11.2024, з 27.11.2024 по 26.02.2025 підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати грошового забезпечення з 01.11.2024 по 31.03.2025 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошове забезпечення за період з 01.11.2024 по 31.03.2025 позивачу в розмірі за останньою займаною посадою з урахуванням посадового окладу, надбавки за військове звання, премії, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що відповідно до довідки про нарахування та утримання грошового забезпечення за період 10/2024-03/2025 (дані відображені як оплата за минулий місяці) позивачу нараховано грошове забезпечення у таких розмірах:
жовтень 2024 року – 121788,18 грн (оклад за військовим званням – 530,00 грн, посадовий оклад – 2820,00 грн, надбавка за вислугу років – 837,50 грн, надбавка за особливості проходження служби – 2721,88 грн, премія – 14748,60 грн, додаткова винагорода – 100000,00 грн, індексація поточна – 130,20 грн);
листопад 2024 року – 21788,18 грн (оклад за військовим званням – 530,00 грн, посадовий оклад – 2820,00 грн, надбавка за вислугу років – 837,50 грн, надбавка за особливості проходження служби – 2721,88 грн, премія – 14748,60 грн, індексація поточна – 130,20 грн);
грудень 2024 року – 37847,36 грн (оклад за військовим званням – 530,00 грн, посадовий оклад – 2068,00 грн, надбавка за вислугу років – 649,50 грн, надбавка за особливості проходження служби – 1996,04 грн, премія – 10815,64 грн, грошова допомога на оздоровлення – 21657,98 грн, індексація поточна – 130,20 грн);
січень 2025 року – 718,15 грн (оклад за військовим званням – 530,00 грн, надбавка за вислугу років – 132,50 грн, індексація поточна – 55,65 грн);
лютий 2025 року – 662,50 грн (оклад за військовим званням – 530,00 грн, надбавка за вислугу років – 132,50 грн);
березень 2025 року – 381890,38 грн (оклад за військовим званням – 530,00 грн, надбавка за вислугу років – 132,50 грн, додаткова винагорода – 381029,18 грн, індексація поточна – 198,70 грн).
Частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).
Згідно зі статтею 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
За частиною другою статті 1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (частина перша статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
Частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ обумовлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону №2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Пунктом 8 зазначеної постанови установлено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.
Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260), який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
Пунктом 2 розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать : посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Згідно з пунктом 3 Порядку №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Відповідно до пункту 7 Порядку № 260 виплата грошового забезпечення в разі вибуття військовослужбовців до нового місця служби за строк із дня, наступного за днем виключення зі списків особового складу військової частини, і до дня прийняття посади здійснюється за новим місцем служби в розмірі, встановленому за попереднім місцем служби, після зарахування їх на грошове забезпечення до цієї військової частини.
За час прийняття справ і посади військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, в межах строків, визначених чинним законодавством для прийняття та здавання справ і посади, виплачується грошове забезпечення, яке військовослужбовець отримував за останньою займаною посадою, виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
У разі виникнення спірних питань щодо нарахування грошового забезпечення виплата здійснюється у безспірному розмірі до вирішення питань у встановленому чинним законодавством порядку.
Згідно з пунктом 8 Порядку №260, грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.
Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).
Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).
Розділом XXVIII Порядку №260 регламентовано порядок виплати грошового забезпечення у період перебування у розпорядженні або звільнення від посад.
За змістом пунктів 1, 2 розділу XXVIII Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зарахованим у розпорядження відповідних командирів або звільненим від посад, виплачується в розмірі грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці.
Днем звільнення військовослужбовця з посади, яку він займає, вважається день закінчення здавання справ і складання обов`язків за посадою в межах установлених строків.
Відповідно до пункту 4 розділу XXVIII Порядку №260, якщо не можна прийняти кадрове рішення щодо подальшого службового використання військовослужбовця, у період перебування у розпорядженні протягом двох місяців з поважних причин (відсутність рівнозначних посад, бажання подальшого проходження військової служби, наявність сімейних та інших обставин) грошове забезпечення виплачується йому в розмірі, яке він отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження, за рішенням Міністра оборони України.
Згідно з пунктом 5 розділу XXVIII Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовцям після перебування у розпорядженні понад два місяці виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, за винятком випадків продовження строків виплати за рішенням Міністра оборони України.
Таким чином, грошове забезпечення військовослужбовця, який перебуває у розпорядженні понад два місяці, виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, окрім винятку - продовження строків виплати за рішенням Міністра оборони України.
У спірному випадку встановлено, що солдат ОСОБА_1 перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , про свідчать наявні у матеріалах справи накази командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.10.2024 № 289, від 07.11.2024 № 314, від 25.11.2024 № 332, від 27.02.2025 № 59.
Судом також встановлено, що рішень МОУ щодо продовження позивачу виплати грошового забезпечення в розмірі, яке він отримував за займаною посадою до зарахування в розпорядження, не приймалося.
Таким чином, у спірному періоді відповідач мав обов`язок виплачувати позивачу грошове забезпечення, враховуючи ті його складові, які прямо передбачені п. 5 Розділу ХХVІІ Порядку №260.
З довідки про розмір грошового забезпечення, яка надана відповідачем вбачається, що у спірний період позивачу виплачувалося грошове забезпечення у розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років. 
З цих підстав, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав стверджувати про неправомірність дій чи бездіяльності відповідача в питанні виплати позивачу грошового забезпечення за період з 01.11.2024 по 31.03.2025.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Приписами ч. 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Враховуючи те, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів в обґрунтування своєї позиції, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір».
Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255, 257 – 262, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 грн на місяць розмірі за період лікування з 27.10.2024 по 06.11.2024, з 27.11.2024 по 26.02.2025 у зв`язку з пораненням (травмою), пов`язаною із захистом Батьківщини відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Зобов`язати Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) додаткову винагороду у збільшеному до 100 000 грн на місяць розмірі за період лікування з 27.10.2024 по 06.11. 2024, з 27.11.2024 по 26.02.2025 у зв`язку з пораненням (травмою), пов`язаною із захистом Батьківщини відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний