Справа № 738/2894/25 
№ провадження 2-а/738/4/2026 

Рішення
іменем України
10 лютого 2026 року     місто Мена Чернігівської області
Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi головуючого судді Парфененко О. Я., за участю секретаря судового засідання Зубкович Н. Ф., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,
встановив:
1.Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідачів.
26 грудня 2025 року до Менського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, в якій ОСОБА_1 просить: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6383113 від 20 грудня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 510,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП; провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною другою статті 122 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень – Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на рахунок ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що Постановою поліцейського Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області Леоненка В. С. позивачка визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП за те, що 20 грудня 2025 року в місті Корюківка по вулиці Шевченка, 72, вона керувала транспортним засобом Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 та не ввімкнула аварійну сигналізацію у разі зупинки на вимогу поліцейського, чим порушила пункт 9.9. б) ПДР, на неї накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн. Позивачка вважає вказану постанову незаконною, оскільки вона не порушувала правила дорожнього руху, після завершення руху, вона здійснила паркування транспортного засобу у спеціально відведеному для цього місці, з дотриманням вимог Правил дорожнього руху. Після цього до неї підійшов поліцейський Леоненко В. С. та повідомив, що вона нібито порушила вимоги щодо використання аварійної світлової сигналізації - не увімкнула аварійну сигналізацію під час паркування транспортного засобу.
27 січня 2026 року до суду від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Чернігівській області надійшов відзив на позовну заяву. Представник відповідача вважає позовні вимоги необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню.
2.Позиції учасників справи під час розгляду справи по суті.
Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. 
Представник відповідача просив розглянути справу без його участі та відмовити у задоволенні позовних вимог.
3.Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Суд встановив, що згідно із Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20 грудня 2025 року, винесеною поліцейським Корюківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Леоненком В. С., ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП та піддана адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн за те, що вона: 20 грудня 2025 року о 22 годині 02 хвилини 59 секунд, в місті Корюківка по вулиці Шевченка, 72, не ввімкнула аварійну сигналізацію, чим порушила пункт 9.9. б) ПДР – порушення ввімкнення аварійної світлової сигналізації у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП.
На відеозаписі з нагрудної камери поліцейського від 20 грудня 2025 року, зафіксовано розмову працівника поліції та ОСОБА_1 , під час якої, працівник поліції підходить до транспортного засобу, за кермом якого знаходиться ОСОБА_1 , повідомляє їй причину зупинки: «Не працює ліва фара в режимі ближнього світла», не увімкнено аварійної світлової сигналізації при зупинці транспортного засобу на вимогу працівника поліції. Працівник поліції повідомляє про винесення постанови за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, вручає копію постанови.
4.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Даний спір є спором фізичної особи із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акту індивідуальної дії).
У справах про адміністративні правопорушення суд перевіряє правомірність рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким було здійснено притягнення особи до адміністративної відповідальності, та приймає рішення щодо правомірності/протиправності таких дій (бездіяльності) та наявності правових підстав для скасування вказаного рішення.
Частиною першою статті 7 КУпАП України визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.
За змістом оскаржуваної постанови, позивачка керувала транспортним засобом та вчинила порушення ввімкнення аварійної світлової сигналізації у разі зупинки на вимогу поліцейського (пункт 9.9. б) ПДР та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122 КУпАП.
Згідно із частиною другою статті 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян
Відповідно до пункту 9.1. Правил дорожнього руху, попереджувальними сигналами є: сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою; звукові сигнали; перемикання світла фар, увімкнення ближнього світла фар у світлу пору доби, увімкнення аварійної сигналізації, сигналів гальмування, ліхтаря заднього ходу, розпізнавального знака автопоїзда, увімкнення проблискового маячка оранжевого кольору.
Згідно із пунктом 9.2. Правил дорожнього руху, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
За приписами пункту 9. 9.б) Правил дорожнього руху, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.
Отже, аварійна світлова сигналізація хоча і відноситься до попереджувальних сигналів, але у водія виникає обов`язок щодо її ввімкнення лише у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.
Статтею 222 КУпАП визначено перелік адміністративних правопорушень, розгляд яких здійснюється безпосередньо органами Національної поліції, до яких також належать адміністративні правопорушення, передбачені частиною  першою статті 122 КУпАП.
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 283 КУпАП, яка визначає зміст постанови про адміністративне правопорушення, визначено, що у постанові мають міститися: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. У постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, вказуються відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
За приписами частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
За визначенням статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.
Достатньою та необхідною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами в розумінні статті 251 КУпАП та статтей 73, 74 КАС України.
Отже, суд встановив, що ОСОБА_1 20 грудня 2025 року керувала транспортним засобом та не ввімкнула світлову аварійну сигналізацію, коли транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського.
Із відеозапису, на якому зафіксовано розмову поліцейського та ОСОБА_1 вбачається, що ОСОБА_1 не заперечує факт керування транспортним засобом та не ввімкнення світлової аварійної сигналізації під час зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського.
Наявність таких обставин, що ОСОБА_1 здійснила зупинку транспортного засобу на вимогу поліцейського у відведеному місці для стоянки, не свідчить про те, що позивачка не порушила пункт 9.9. б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, оскільки під час зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського, водій зобов`язаний ввімкнути світлову аварійну сигналізацію і це не право водія, а обов`язок.
Разом з тим, відповідно до частини другої статті 122 КУпАП, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності у разі порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.
При цьому диспозиція вказаної норми не передбачає відповідальності за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зупинці транспортного засобу, а санкція за частиною другою статті 122 КУпАП може бути застосована лише у разі порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.
Водночас, приписами статті 125 КУПАП, передбачена відповідальність за інші порушення правил дорожнього руху.
Так, статтею 125 КУПАП (інші порушення правил дорожнього руху) встановлено, що інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами 1 і 2 статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, тягнуть за собою попередження.
Аналогічна позиція викладена у Постанові Третього апеляційного адміністративного суду у справі №314/1238/24 від 13.03.2025.
Враховуючи викладене, суд вважає, що дії ОСОБА_1 , які виразилися у порушенні нею вимог пункту 9.9.б) ПДР (неувімкнення аварійної сигналізації після зупинки транспортного засобу працівником поліції), неправильно кваліфіковані за частиною другою статті 122 КУпАП, що мало наслідком протиправне притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за вказаною нормою.
Суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги частково: скасувати оскаржувану постанову з надісланням справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) для повного, всебічного розгляду справи з дотриманням прав особи, яка притягається до відповідальності.
Також суд дійшов висновку, відповідно до положень статтей 134, 139 КАС України, стягнути з Головного управління Національної поліції (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь позивачки 605,60 грн у відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-6, 77, 241-246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ухвалив:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення – задовольнити частково.
Скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 20 грудня 2025 року, винесену поліцейським Корюківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Леоненком Владиславом Сергійовичем, згідно з якою ОСОБА_1 визнана винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн та надіслати справу на новий розгляд до Корюківського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з Головного управління Національної поліції (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь ОСОБА_1 605,60 грн у відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти з дня його проголошення.
Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, місцезнаходження місто Чернігів, проспект Перемоги, 74.

Суддя         Парфененко О.Я.