ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

29 січня 2026 року 	м.Суми	

Справа №579/2956/24 
Номер провадження 22-ц/816/224/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів - Замченко А. О. , Черних О. М. 
за участю секретаря судового засідання - Овчаренко М.В., 
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»,
розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - адвоката Панченко Анни Сергіївни на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 03 березня 2025 року, ухваленого в м. Кролевець в складі судді Моргуна О.В., повне рішення складене 11 березня 2025 року,

в с т а н о в и в :

19 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі – АТ КБ «Приватбанк»), вимоги якого змінила та просила визнати транзакцію коштів 31 жовтня 2024 року о 22 год. 34 хв. з банківської картки «Універсальна» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) у сумі 40000 грн, які перераховані на нову карту та 200 грн за комісію нечинною та зобов`язати банк повернути 40200 грн шляхом відновлення їх на картковому рахунку та скасувати нараховані відсотки, пеню (штрафні санкції); визнати транзакцію коштів 31 жовтня 2024 року о 22 год. 35 хв. із зарплатної картки № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) у розмірі 7000 грн, які перераховані на нову картку, нечинною та зобов`язати банк повернути 7000 грн шляхом відновлення їх на картковому рахунку; визнати транзакцію коштів 31 жовтня 2024 року о 22 год. 38 хв. з банківської картки «Універсальна» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) у розмірі 22000 грн, які перераховані на нову картку та 660 грн за комісію нечинною, зобов`язати банк повернути 22660 грн шляхом відновлення їх на картковому рахунку та скасувати нараховані відсотки, пеню (штрафні санкції).
Позовні вимоги мотивовані тим, що списання коштів з карток заявниці відбулось шахрайським шляхом, через що їй завдана матеріальна шкода на суму 70860 грн. 31 жовтня 2024 року після 22 год. мобільний телефон з номером НОМЕР_5 вимкнувся та увімкнувся лише 01 листопада 2024 року після 01 год. з невідомих на той час причин. 01 листопада 2024 року позивачка звернулась у відділення банку з повідомленням про незаконне заволодіння грошовими коштами з банківської картки «Універсальна» ( НОМЕР_2 ), а також із зарплатної картки ( НОМЕР_4 ). Працівники банку прийняли її повідомлення та повідомили про вказану подію службу безпеки банку. Крім того, 01 листопада 2024 року позивачка звернулась до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України, внесені відомості до ЄРДР № 12024200510000183. Зазначає, що жодних умов договору і правил користування банківською карткою «Універсальна», а також зарплатною карткою не порушувала, добросовісно виконувала умови зберігання карток. 25 листопада 2024 року позивачка письмово звернулася до банку та просила не нараховувати їй відсотків, пені, оплати за користування у зв`язку із незаконністю зняття коштів 31 жовтня 2024 року. Проте банк нарахував комісії, а викрадені кошти не повернув.
Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 03 березня 2025 року позов задоволено.
Визнано транзакцію щодо переказу 31 жовтня 2024 коштів о 22 год. 34 хв. в сумі 41200 грн та в сумі 22660 грн з картки «Універсальна» 5457082503113677 (SAMDN50000045820788) НОМЕР_2 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , не чинною та зобов`язано банк повернути позивачці 41200 грн та 22660 грн шляхом відновлення їх на картковому рахунку та скасувати нараховані відсотки, пеню (штрафні санкції) за оскаржуваними транзакціями.
Визнано транзакцію щодо переказу 31 жовтня 2024 коштів о 22 год. 35 хв. в сумі 7000 грн з зарплатної картки № НОМЕР_6 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , не чинною та зобов`язано банк повернути позивачці 7000 грн шляхом відновлення їх на картковому рахунку.
Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
В апеляційній скарзі представник АТ КБ «Приватбанк» - адвокат Панченко А.С. просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що в період проведення оспорюваних операцій зі списання коштів фінансовий номер позивачки діяв, тобто заміна сім-картки не відбувалась, мобільний номер телефону не втрачено. Позивачка особисто на своїй сторінці в соціальній мережі в оголошенні про надання матеріальної допомоги натиснула на посилання для заповнення заявки та перейшла на сайт, де вказала пароль входу до власного аккаунта Приват24. Цим обставинам суд першої інстанції належної оцінки не надав. Таким чином, позивачка розголосила конфіденційну інформацію, після чого відбувся шахрайський вхід через Приват24 з наступним перерахуванням коштів з обох карток на користь фізичних осіб, які внесені до списків шахраїв в електронних операціях, а відповідні рахунки – до списків скомпрометованих карт інших банків. Позивачка особисто надала шахраям дані для входу в свій аккаунт, тобто своїми діями сприяла втраті коштів, проте з відповідною заявою про шахрайство до банку не зверталась.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір SAMDNWFC00039001463 від 23 листопада 2017 року на відкриття та обслуговування рахункуUA193052990000026203743604466, та договір SAMDN50000045820788 від 07 червня 2011 року на відкриття та обслуговування рахунку НОМЕР_2 (а.с. 11-12).
Внаслідок дій третіх осіб з картки ОСОБА_1 НОМЕР_7 ( НОМЕР_8 ) грошові кошти у сумі 41200 грн (включно з комісією) перераховано на картку НОМЕР_9 , яка належить ОСОБА_2 , а грошові кошти в сумі 22660 грн (включно з комісією) перераховано на картку, яка належить ОСОБА_3 .
З картки № НОМЕР_10 ( НОМЕР_11 ) грошові кошти у розмірі 7000 грн перераховано на картку, яка належить ОСОБА_2 . У подальшому, 31 жовтня 2024 року грошові кошти з картки ОСОБА_2 двома транзакціями у сумі 46732,5 грн (29145 + 1758,50 включно з комісією) перераховані на картку монобанк, встановити власника неможливо.
Картковий рахунок клієнта ОСОБА_2 , заблоковано. Клієнт ОСОБА_2 на неодноразові дзвінки не відповідає, внесений до списку обмежень банківського обслуговування за кодифікатором 1.41, "шахраї в електронних операціях".
31 жовтня 2024 року грошові кошти з картки ОСОБА_3 двома транзакціями у сумі 21999,50 грн (21094,95+904,55 включно з комісією) перераховані на її ж картку та у подальшому перераховані на іншу картку (емітент монобанк ПАТ «Універсал Банк, встановити власника неможливо). Клієнт ОСОБА_3 на неодноразові дзвінки не відповідає, внесена до списку обмежень банківського обслуговування за кодифікатором 1.41, "шахраї в електронних операціях" (а.с. 18).
Згідно з витягом з кримінального провадження № 12024200510000283, 01 листопада 2024 року на підставі заяви ОСОБА_1 до ЄРДР внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України (шахрайство) (а.с. 49).
ОСОБА_1 про вчинення незаконних транзакцій 31 жовтня 2024 року повідомила відповідача 01 листопада 2024 року у письмовій формі (а.с. 48).
Згідно з випискою по картці НОМЕР_7 , рахунок НОМЕР_2 , за період з 31 жовтня 2024 року по 01 листопада 2024 року залишок після операції становить 63860 грн (а.с. 12).
Згідно з випискою по картці НОМЕР_10 , рахунок НОМЕР_4 , за період з 31 жовтня 2024 року по 01 листопада 2024 року залишок після операції становить 873,68 грн, сума у валюті картки - 7000 грн (а.с. 11).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов до висновку, що ОСОБА_1 довела свою невинуватість у здійсненні третіми особами шахрайських дій з її коштами, а отже як користувач картки не може нести відповідальність за здійснення платіжних операцій, оскільки спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя. Натомість відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.
Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.
Пунктом 5 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення № 705), визначено, що користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.
Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (п. 9 розділу VI Положення № 705).
Отже, на позивачку покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком, паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.
ОСОБА_1 не спростовано, що в період проведення оспорюваних операцій зі списання коштів її фінансовий номер не блокувався і діяв, сім-картка з фінансовим номером не замінювалась, дію не припиняла, а також що заявниця особисто на своїй сторінці в соціальній мережі в оголошенні про надання матеріальної допомоги перейшла за посиланням для заповнення заявки про отримання матеріальної допомоги, на сайті вказала пароль входу до власного аккаунта Приват24, тобто вчинила дії з розголошення конфіденційної інформації, після чого без відома позивачки відбувся вхід у Приват24 з її аккаунта з наступним перерахуванням коштів з обох карток на користь третіх осіб.
Позивачкою не спростовано, що нею фактично надано дані для входу в свій аккаунт Приват24 на сторонньому сайті в мережі Інтернет, тобто своїми діями вона сприяла втраті коштів і з відповідною заявою про шахрайство саме у день списання коштів до банку заявниця не зверталась.
Враховуючи, що операція з переказу спірних коштів була здійснена у мережі Інтернет з підтвердженням платежу 3D Secure, списання коштів з карткових рахунків позивачки відбулося за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача, тому банк не несе відповідальність за спірні операції.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 712/4463/16-ц (провадження № 61-22267св18), від 10 липня 2019 року у справі № 522/22780/15-ц (провадження № 61-23040св18), від 17 червня 2020 року у справі № 201/15185/16-ц (провадження № 61-41264св18).
Отже, ОСОБА_1 своїми діями сприяла втраті чи незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, чому суд першої інстанції належної оцінки не надав, дійшовши помилкових висновків про задоволення позову.
Виходячи з викладеного, на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
На підставі ст. 141 ЦПК України розподіл судових витрат підлягає зміні.
Оскільки за наслідками апеляційного перегляду судового рішення позов залишається без задоволення, тому за рахунок позивачки відповідачу слід компенсувати 1453,44 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Враховуючи те, що ця справа є справою незначної складності, а ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому на підставі п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - адвоката Панченко Анни Сергіївни задовольнити.
Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 03 березня 2025 року скасувати.
Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання транзакції коштів 31 жовтня 2024 року о 22 год. 34 хв. з банківської картки «Універсальна» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) у сумі 40000 грн, які перераховані на нову карту та 200 грн за комісію нечинною, зобов`язання повернути 40200 грн шляхом відновлення їх на картковому рахунку та скасувати нараховані відсотки, пеню (штрафні санкції), визнання транзакції коштів 31 жовтня 2024 року о 22 год. 35 хв. із зарплатної картки № НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) у розмірі 7000 грн, які перераховані на нову картку, нечинною та зобов`язання повернути 7000 грн шляхом відновлення їх на картковому рахунку, визнання транзакції коштів 31 жовтня 2024 року о 22 год. 38 хв. з банківської картки «Універсальна» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) у розмірі 22000 грн, які перераховані на нову картку та 660 грн за комісію нечинною, зобов`язання повернути 22660 грн шляхом відновлення їх на картковому рахунку та скасувати нараховані відсотки, пеню (штрафні санкції).
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_12 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570) 1453 грн 44 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді: А. О. Замченко 

О. М. Черних