УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №277/934/25 Головуючий у 1-й інст. Корсун Т. Г. 
Номер провадження №33/4805/52/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м.Житомир
Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., за участі: захисника – адвоката Словінського С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Словінського Сергія Антоновича, в інтересах ОСОБА_1 на постанову Ємільчинського районного суду Житомирської області від 18 вересня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 18 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 1 ст. 130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 19 липня 2025 року в с. Сімаківка, дорога Р49 водій керував ТЗ ВАЗ2106 в стані алкогольного «спілкування», огляд проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Драгер з результатом 0,60 ‰ проміле, чим порушив вимоги п. 2.9 а ПДР – керування ТЗ особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують їх увагу та швидкість реакції, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Словінський С.А. подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить постанову судді місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. Апелянт посилається, зокрема, на те, що у протоколі працівники поліції невірно вказали персональні дані, зокрема, ім`я особи: замість « ОСОБА_2 » - « ОСОБА_3 ». Вказана помилка присутня і в розписці, акті огляду, квитанції до Драгера, рапорті, копії постанови та довідці про адміністративне правопорушення. Зауважує, що в протоколі ЕПР1 №396945 від 19.07.2025 зазначено, що водій перебував «у стані алкогольного спілкування», а не сп`яніння, проте відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає саме за перебування в стані алкогольного сп`яніння. Зазначає, що водію не було запропоновано проїхати в медичний заклад, при цьому ОСОБА_1 не погоджувався з тим, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що надані працівниками поліції відеозаписи не є безперервними, не засвідченні електронних доказів ЕЦП; акт огляду складався в одному примірник. Зазначає щодо недопустимості застосування спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810», оскільки технічне обслуговування (перевірка калібровки) має проводитися кожні шість місяців згідно вимог інструкції з експлуатації даного технічного засобу. На думку, захисника вина ОСОБА_1 не є доведеною, підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності не було. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника – адвоката Словінського С.А., який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу наступного висновку.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно зі ст. 245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху (ПДР), є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статтей 283, 284 КУпАП.
Як вірно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується: даними протоколу про адміністративне правопорушення від 19 липня 2025 року, у відповідності до якого 19.07.2025 в с. Сімаківка, дорога Р49 водій керував ТЗ ВАЗ 2106 в стані алкогольного «спілкування», огляд проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестера Драгер з результатом 0,60 ‰ проміле, чим порушив вимоги пункту 2.9. «а» «Правил дорожнього руху» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2); роздруківкою Alkotest-6810 від 19.07.2025 № 781, результат якого 0,60 проміле (а.с. 6); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, зі змісту якого вбачається, що огляд з використанням спеціального технічного засобу проведений у зв?язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук. Результат огляду 0,60 проміле. Про те, що ОСОБА_1 з результатом погоджувався свідчить його підпис в акті огляду (а.с. 5); розписками про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу, про ознайомлення водія з вимогами ч. 1 ст. 266 КУпАП щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом (а.с. 3, 4, 11); копією свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, чинне до 16.10.2025 та про державну реєстрацію №7261/2007, в тому числі Drager Alkotest 6810 (а.с. 7, 8); копією сертифіката відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та затвердження типу засобів вимірювальної техніки №UA-МІ/1-96-2007 (а.с. 9, 10); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5257290 від 19.07.2025, про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с. 14); наявним відеозаписом (а.с. 15).
Протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду та чек за результатами тестування спеціальним засобом «Драгер 6810» підписано ОСОБА_1 без зауважень на дії працівників поліції. 
Даних про те, що ОСОБА_1 наполягав на направленні його для проведення огляду у медичному закладі охорони здоров`я матеріали справи не містять.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що у протоколі працівники поліції невірно вказали персональні дані, зокрема, ім`я особи: замість « ОСОБА_2 » - « ОСОБА_3 » та також вказана помилка присутня і в розписці, акті огляду, квитанції до Драгера, рапорті, копії постанови та довідці про адміністративне правопорушення є опискою та не впливають на правильність висновків суду першої інстанції і не є обставинами, які виключають винність ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. Вказані захисником недоліки оформлення протоколу (невірне зазначення слова «спілкування» замість «сп`яніння») не можуть бути самостійною підставою для визнання певних доказів недостовірними за умови, якщо цими та іншими доказами підтверджений факт вчинення особою порушення вимог ПДР України, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою. Вказаний протокол складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.
Твердження захисника, що водію не було запропоновано проїхати в медичний заклад, при цьому ОСОБА_1 не погоджувався з тим, що він перебуває у стані алкогольного сп`янінняне є слушними, оскільки як убачається з відеозапису ОСОБА_4 беззаперечно та без примусу з боку працівників поліції пройшов огляд на стан сп`яніння на місці, який виявив у нього алкоголь у кількості 0,60 ‰. Також його було ознайомлено з результатами тестування спеціальним засобом «Драгер 6810», актом огляду, які він підписав та погодився з останніми, ніяких заперечень не виказував. Зауважень щодо можливих неправомірних дії працівників поліції, пов`язаних з проведенням процедури огляду на стан сп`яніння, не заявляв, а тому у працівників поліції не було підстав для направлення його до закладу охорони здоров`я.
Щодо доводів скарги про недопустимості застосування спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810», оскільки технічне обслуговування (перевірка калібровки) має проводитися кожні шість місяців згідно вимог інструкції з експлуатації даного технічного засобу, то останні не є слушними, враховуючи наступне.
Згідно з п. 1 розділу ІІ Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.
Відповідно до п. 3 розділу ІІ Інструкції поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
До Реєстру затверджених типів засобів вимірювальної техніки було внесено газоаналізатори Alcotest, Interlock XT (зокрема, Alcotest 6810, призначений для вимірювання вмісту парів етилового спирту у повітрі, що видихається людиною) виробництва Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина, та видано сертифікат перевірки. Отже, вказаний технічний засіб дозволений до застосування МОЗ та Держспожистандартом (правонаступником якого є Мінекономрозвитку) за умов додержання вимог щодо повірки (калібрування), що підтверджує вірність результатів вимірювання. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 і становить 1 рік.
Останнє калібрування технічного приладу Drager Alcotest 6810, яким проводилося освідування ОСОБА_1 відбулося 16.10.2024, тобто на момент використання даного приладу - строки технічного обслуговування не пройшли, що підтверджується свідоцтвом про повірку приладу, чинним до 16.10.2025 (а.с. 7).
Апеляційний суд вважає, що огляд на стан сп`яніння проведений з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, тому підстав вважати його недійсним немає. 
Посилання у апеляційній скарзі на невручення копії акту огляду на стан сп`яніння не тягне за собою наслідків закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Доводи апеляційної скарги про те, що надані працівниками поліції відеозаписи не є безперервними, не засвідченні електронних доказів ЕЦП також судом не приймаються до уваги з наступних підстав.
Право поліцейського на фото та відеофіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (статті 31, 40) та Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за № 28/32999.
Так, відповідно до положень п. 5 розділу ІІ та п. 2 розділу ІІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозаписів, засобів фото і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. При цьому, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.
З відеозапису убачається, що його здійснено працівниками поліції, які складали протокол про адміністративне правопорушення, із застосуванням відеореєстратора, встановленого на службовому транспортному засобі та портативних відеореєстраторів (бодікамер), що прямо передбачено Інструкцією.
Крім того, у графі 10 протоколу про адміністративне правопорушення «технічний засіб відеозапису» зазначено: Моторола 857672. Також на а.с. 15 міститься оптичний диск з портативного відео реєстратора поліцейського марки «MOTOROLA SOLUTIONS» із встановленого всередині салону службового автомобіля відео реєстратора марки «70mal/Xiaomi», що узгоджується із доданим до протоколу відеозаписом, на якому відображено дані зазначених відеореєстраторів.
Апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про неналежність відеозапису, зокрема, через непідписання відеофайлу ЕЦП, оскільки доданий до матеріалів справи носій інформації (оптичний диск) є оригіналом електронного документа, який не потребує додаткового засвідчення електронним підписом і вказане не передбачено Законом України «Про Національну поліцію» та статтею 266 КУпАП.
Таким чином, відеозапис, що міститься в матеріалах справи, містить фактичні дані щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, є належним доказом у справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено статтею 251 КУпАП. З урахуванням наведеного, судом першої інстанції надано належну оцінку факту не безперервності відеозапису на предмет його належності та достатності для встановлення обставин справи. Зазначені доводи були предметом розгляду в суді першої інстанції і суд надав їм правильну, повну та неупереджену оцінку, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Доводи захисника заявлена в суді апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_1 не отримував водійської посвідчення, не впливають на правильність постанови суду першої інстанції та не можуть бути підставою для звільнення останнього від адміністративної відповідальності. Санкція статті 130 ч. 1 КУпАП є безальтернативною, передбачає накладення адміністративного стягнення у виді штрафу з обов`язковим позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та закон в даному випадку не допускає процесуальної можливості призначити будь-яке інше адміністративне стягнення в залежності від особи порушника. 
Також, апеляційний суд звертає увагу, що адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП України, відноситься до тих правопорушень, яке за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та є небезпечним як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху. 
Під час апеляційного розгляду суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам закону і підстави для його пом`якшення відсутні.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. 
Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32)
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Словінського Сергія Антоновича, в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Ємільчинського районного суду Житомирської області від 18 вересня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Й. Григорусь