Справа №504/5505/25
Провадження №1-кп/504/3/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02.02.2026	с-ще Доброслав	

Доброславський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , 
прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Доброслав Одеського району Одеської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням: 

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеса, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, військовослужбовця за мобілізацією на посаді водія відділення берегової оборони взводу берегової оборони роти берегової оборони батальйону берегової оборони в/ч НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

- у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого 
ч.4 ст.185 КК України, 
В С Т А Н О В И В:

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-XI від 24.02.2022 введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб.
Який в подальшому неодноразово продовжувався, востаннє Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №469/2024 від 23.07.2024, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21.10.2025 № 4643-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 жовтня 2025 року строком на 90 діб.
Відтак, із 24.02.2022 безперервно діє правовий режим воєнного стану.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №53 від 20.02.2025р. військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації солдата ОСОБА_4 , зараховано на посаду водія відділення берегової оборони взводу берегової оборони роти берегової оборони батальйону берегової оборони ВЧ НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації початком проходження військової служби вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового начального закладу, установи тощо).
Відтак, з дня зарахування до військової частини НОМЕР_1 тобто з 20.02.2025р. ОСОБА_4 почав проходити військову службу та набув статусу військовослужбовця.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, та ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Будучи військовослужбовцем матрос ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст. ст. 9, 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Проте, ОСОБА_4 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, умисно вчинив кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, у військовому званні «матрос», 05.11.2025 перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме: АДРЕСА_2 де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення велосипеду марки «AZIMUT CAMARO» біло-рожевого кольору, який належить ОСОБА_5 , яка мешкає на території сусіднього приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , який ОСОБА_4 , раніше неодноразово помічав у денний час.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , 05.11.2025р. приблизно о 22:00 год., більш точного часу не встановлено, діючи умисно, із корисливих мотивів та переслідуючи мету незаконного збагачення, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи та власник майна, в період воєнного стану, проник через паркан на територію вищевказаного домоволодіння ОСОБА_5 , де за допомогою заздалегідь заготовленого лому віджав металеву захисну решітку встановлену на вікні господарського приміщення, після чого проник до господарського приміщення, де зберігався велосипед марки «AZIMUT CAMARO» біло-рожевого кольору, який належить ОСОБА_5 вартістю 4133,33 грн., та викрав його.
Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник разом з викраденим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілій ОСОБА_5 , майнову шкоду в розмірі 4133,33 грн.
Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства, при цьому пояснив, що він військовослужбовцем військової служби за мобілізацією у в/ч НОМЕР_1 . Так, 05.11.2025р. приблизно о 22:00 год., він, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, переліз через паркан на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де за допомогою лому віджав металеву решітку з вікна господарського приміщення, після чого проник туди, та викрав велосипед біло-рожевого кольору, перекинувши його через паркан. Вказаний велосипед забрав до себе додому. Через деякий час коли він поїхав на велосипеді шукати підробіток, був зупинений співробітниками поліції, які викрили злочин. Про дію воєнного стану йому було достеменно відомо. Вважає, що зробив велику помилку. У вчиненому злочині розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України, з чим також погодився прокурор.
Потерпіла ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленою, в судові засідання не з`явилася, однак надала заяву про розгляд справи без її участі.
Зі вступною промовою учасники процесу виступити відмовилися.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються. 
Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до іншого приміщення, вчиненого в умовах воєнного стану.
Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винуватого, в тому числі матеріали наданої досудової доповіді, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства є середніми, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання. 
Суд, зокрема, враховує те, що ОСОБА_4 раніше не судимий в силу ст.89 КК України, на обліку у лікарів: нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем поживання, скоїв умисне кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до категорії тяжких відповідно до ст.12 КК України. 
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до положень ст.66 КК України являється щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині), брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією рф проти України.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.
В судових дебатах прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 вважав, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, із застосуванням покарання з іспитовим строком, згідно ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. 
Обвинувачений ОСОБА_4 просив його суворо не карати. 
За таких обставин суд вважає, що при обранні ОСОБА_4  міри покарання у виді позбавлення волі, можливим застосувати дію ст.75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.
Речові докази по справі, а саме: велосипед марки «AZIMUT CAMARO» біло-рожевого кольору, який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 - необхідно вважати повернутими власнику ОСОБА_5 ; металевий монтувальний лом червоно-чорного кольору, який передано до камери зберігання речових доказів ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області - необхідно знищити.
Процесуальних витрат по справі немає. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. 
Керуючись ст.ст. 349, 371-373, 374 КПК України, суд - 

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4  визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Застосувати ст.75 КК України і звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням, якщо протягом 1 (одного) року іспитового строку ОСОБА_4 не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_4 як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини НОМЕР_1 , а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Речові докази по справі, а саме: велосипед марки «AZIMUT CAMARO» біло-рожевого кольору, який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 - вважати повернутими власнику ОСОБА_5 ; металевий монтувальний лом червоно-чорного кольору, який передано до камери зберігання речових доказів ВП №3 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Доброславський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя 	ОСОБА_1