Суддя Зайцева М. С. 

Справа № 643/17077/25 
Провадження № 2/644/741/26 
16.01.2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2026 року 
Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Зайцевої М. С.,
при секретарі - Селіхової А. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №643/17077/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
УСТАНОВИВ: 
До Індустріального районного суду м. Харкова з Салтівського районного суду м. Харкова надійшла зазначена цивільна справа для розгляду за підсудністю.
25.11.2025 в результаті автоматизованого розподілу цивільної справи №643/170747/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зазначену цивільну справу передано в провадження судді Зайцевій М. С.
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами, зареєстрований 29 липня 2005 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції , актовий запис № 707.
В обгрунтування позову зазначив, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, подружні права та обов`язки, внаслідок чого сім`я розпалася і зберегти її неможливо. На даний час, як вважає позивач, їх шлюб існує формально і подальше спільне проживання та збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. 
Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 26.11.2025 року зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
В поданій до суду заяві позивач просить розглянути справу за відсутності позивача, позовні вимоги задовольнити, шлюб розірвати. 
Відповідач, в поданій через канцелярію суду заяві, просить суд розглядати справу без участі відповідача, проти розірвання шлюбу не заперечує. 
Вивчивши матеріали справи, оцінив надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, який був зареєстрований 29 липня 2005 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції , актовий запис № 707.
За час спільного проживання між сторонами втрачено взаєморозуміння, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені. На даний час шлюб існує формально, подружжя не веде спільне господарство та не підтримує шлюбно-сімейні стосунки. Поновлювати ці стосунки позивач та відповідач не бажають і вважають, що це буде суперечити їх інтересам. 
За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України та ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно до ст. 55 ч.1 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.
Правилами ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 2 ст.104, ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.
За змістом ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення.
Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, наявні підстави для задоволення позову, тому шлюб між подружжям слід розірвати.
За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., враховуючи визнання позову відповідачем у справі, суд стягує з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 50 відсотків суми сплаченого судового збору, а саме 605,60 грн., та повертає з державного бюджету позивачу 50 відсотків суми сплаченого судового збору - 605, 60 грн.
Відповідно до ст. ст. 10, 12, 13, 95, 247 ч. 2, 258-259, 263, 264, 265, 274 ЦПК України, ст. ст. 110 - 112 Сімейного кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 29 липня 2005 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції , актовий запис № 707- розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605, 60 грн..
Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок, сплаченого 02.09.2025 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Інформація про сторони: 
Позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).
Відповідач: ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Головуючий:      М. С. Зайцева