Справа № 450/4785/24  Провадження № 3/450/215/25 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 червня 2025 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Мельничук І.І., розглянувши в м. Пустомити справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
в с т а н о в и в :
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №143716 від 05.10.2024 року,  ОСОБА_1 , 05.10.2024 року о 18:19:00 годин в с. Милятичі по вул. Шкільна керував автомобілем Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від права керування відсторонений, чим порушив п.2.5. Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
В судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 заперечив свою винність у вчиненні правопорушення, яке йому ставиться у провину, просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. В судовому засіданні підтримав свої письмові пояснення, надані суду, згідно яких 05.10.2024 року близько 19:15 годин неподалік його помешкання по вулиці Шкільна в селі Милятичі він сидів в своєму припарковому автомобілі на пасажирському сидінні, автомобіль був в нерухомому стані, мотор був заглушений, фари вимкнені. Напередодні він посварився з дружиною, пішов з дому в автомобіль, був дуже засмучений через сварку і заснув в автомобілі. В цей момент до нього підійшли працівники поліції і повідомили, що одну годину тому ними отримано заяву від водія триколісного електробайку про те, що його автомобіль їхав в селі по дорозі біля заводу в зустрічному напрямку, і виїхав на його смугу, внаслідок чого водій електробайку був вимушений поступитися на узбіччя і ледь не перекинувся. У відповідь ОСОБА_1 повідомив, що нікуди не їздив одну годину тому, та жодним чином транспортним засобом не керував, його не було в той час біля заводу, і йому нічого не відомо про подію біля заводу, яка трапилася з водієм електробайку. Оскільки він, ОСОБА_1 , жодним чином не керував транспортним засобом, то у нього був відсутній обов`язок проходити огляд на стан сп`яніння. В подальшому з`ясовував у дружини і родичів, які часто користуються його автомобілем, чи їздили вони в той час його автомобілем, але вони заперечували. Також повідомив, що біля заводу на дорозі є ями, тому всі автомобілі об`їжджають ями по зустрічній смузі, і випадок з водієм електробайку міг бути непорозумінням.
Весь час, поки працівники поліції складали відносно ОСОБА_1 адміністративні матеріали, він чекав в салоні свого автомобіля, який був припаркований в тому самому місці, в якому його виявили працівники поліції, поряд зі службовим автомобілем поліції. І він не мав можливості втекти, бо там знаходився ще один наряд поліції і багато свідків, в тому числі заявник. Тому не відповідає дійсності твердження працівників поліції про те, що ОСОБА_1 втік з місця, де вони складали відносно нього адміністративні матеріали. При цьому, жодних адміністративних матеріалів працівники поліції останньому не вручали, жодного протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 cт. 130 КУпАП, жодної постанови за ч.1 cт. 126 КУпАП, жодного акту огляду на стан сп`яніння, жодного направлення для проведення огляду на стан сп`яніння в медичному закладі, і його жодним чином не було відсторонено від керування транспортним засобом. Тому обставини, які вказані в Постанові серії ЕНА №3202767 від 05.10.2024 про накладенні адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складені інспектором ВП №3 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області лейтенантом поліції Марушечко Юрієм Романовичем, якою притягнуто до адміністративної відповідальності його, ОСОБА_1 , за ч.1 cт. 126 КУпАП, - не відповідають дійсності. 
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Петрик І.Я. підтримав клопотання подане ним на адресу суду у якому просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення з наведених у ньому підстав. Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_1 заперечує свою вину у вчиненні вищевказаного правопорушення, підтримав пояснення останнього з приводу обставин справи. Клопотання мотивує тим, що долучені до матеріалів справи докази не є такими, що «поза розумним сумнівом» доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину: відеоматеріалами даної справи жодним чином не встановлено факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом; наявні істотні прогалини фіксації, а саме з відеоматеріалів справи вбачається, що огляд на стан сп`яніння та складення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 здійснювались 05.10.2024 року з 19:15 год. по 19:56:30 год., що не вповній мірі зафіксовано. Також відсутня фіксація огляду на стан алкогольного сп`яніння та складення адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 тривалістю 25 хвилин; не вручено ОСОБА_1 письмового направлення до закладу охорони здоров`я на огляд з метою виявлення стану сп`яніння; не відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. 
Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, приходжу до наступного висновку:
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
За порушення цього пункту Правил дорожнього руху України передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП - керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративна відповідальність настає в разі як керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Так, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.
Статтями 245, 251 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Докази та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній
Згідно повідомлення на лінію «102» вбачається, 05.10.2024 року надійшло повідомлення зі служби 102 проте, що 05.10.2024 року о 18.30 за адресою: Пустомитівський район с. Милятичі, вул. Тараса, заявник повідомив проте, що на трасі за заводом а/м Фольксваген Пасат в д.н.з. НОМЕР_1 ледь не здійснив наїзд на заявника, заявник рухається на електроскутері. Зі слів заявника даний автомобіль стоїть за заводом 2 осіб неадекватних можливо в автомобілі. Заявник ОСОБА_3 . Прибувши на місце події на ОСОБА_1 було складено протокол за ст.130 КУпАП ЕПР1153716 також постанову ЕНА3202767 ст.126 ч.1 не пред`являв посвідчення водія та відібрано пояснення від свідка ОСОБА_4 .
Згідно пояснень ОСОБА_4 , які долучені до матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, останній пояснив, що 5 жовтня 2024 року о 18-19 год. їхав з с.Милятичі в сторону с.Товщова на електричному трьохколісному електробайку. Навпроти заводу їхав автомобіль марки «Пасат Б6» чорного кольору вс7852МО їхав в сторону с.Милятичі водій був в нетверезому стані, він почав виїжджати на його смугу і чуть не в`їхав в них, від чого він зі своєю дружиною чуть не перекинулись. Пояснення написані власноручно. 
Згідно рапорта інспектора СРПП ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області Марушечко Ю. на ім`я начальника ВП№ 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, останній доповів, що під час несення служби у складі екіпажу СРПП ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області «Дзвін 102» 05.10.2024 року з 08.00 год. по 20.00 год., спільно з капралом ОСОБА_5 , на службовий планшетний пристрій надійшло повідомлення по факту адміністративного правопорушення у с. Милятичі вул. Шкільна. Прибувши на місце події, при спілкуванні із заявником ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній повідомив, що у нього відбувся конфлікт із невідомим громадянином, який перебував з ознаками алкогольного сп`яніння та керував автомобілем Фольксваген Пасат д.н.з. НОМЕР_1 , а також вказав на дану особу. Під час перевірки документів даної особи, було встановлено, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 , та у якого виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився.
Вище зазначені документи містять суттєві розбіжності щодо обставин події, а саме в поясненнях ОСОБА_4 вказує, що автомобіль під керуванням ОСОБА_6 рухався на зустріч та створив йому аварійну ситуацію. Натомість у рапорті зазначено щодо конфліктної ситуації ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .. Дані розбіжності ставлять під сумнів достовірність зазначеної інформації щодо повідомлення про рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , і самої події правопорушення, яке ставиться у провину останньому.
Разом з тим, до матеріалів справи долучено акт на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. У даному акті зазначено, що Матвіїв відмовився від огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу АRАМ 2268, та зазначено свідком огляду ОСОБА_4 (з яким у ОСОБА_6 , згідно рапорту виникла конфліктна ситуація).
Разом з тим, згідно рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.02.2025 року позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову по накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 322767 від 05.10.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП. Рішення набрало законної сили 07.03.2025 року. Своє рішення суд мотивує тим, що згідно ч.1 ст.126 КУпАП відповідальність за цією статтею настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати чи зафіксувати дані, які містяться в посвідченні водія відповідно категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифікат «»Зелена карта»), або не пред`явлена електронного посвідчення водія та електронного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса а також інших документів, передбачених законодавством. Тобто, відповідно до диспозиції вказаної статті, відповідальність настає за керування транспортних засобом особою без відповідних документів. Однак в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_1 керував автомобілем марки Фольксваген Пасат д.н.з. НОМЕР_1 та здійснював керуванням таким о 19 год.46 хв та у 19.52 год, відповідно до оскаржуваної постанови.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Пунктом 2.5 ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також відмова осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є саме керування транспортним засобом у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного), а його суб`єктом є будь-яка особа, що досягла шістнадцятирічного віку (ст.12 КУпАП) на момент керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, які знижують їх увагу та швидкість реакції, незалежно від наявності чи відсутності посвідчення водія.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом - це виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Таким чином, саме по собі керування транспортним засобом необхідно розуміти як технічну дію водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідальність для водія транспортного засобу в цьому випадку настає за доведеністю одночасно двох обставин - керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного).
Разом з тим, при дослідженні відеозапису з нагрудних камер працівників поліції, встановлено наявність істотних прогалини у відеофіксації, а саме, з відеоматеріалів справи вбачається, що огляд на стан сп`яніння та складення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 здійснювалися 05.10.2024 року з 19:15:18 год. по 19:56:30 год.
При цьому, портативним відеореєстратором 01171-001771 жодним чином не зафіксовано період з 19:22:39 год. по 19:47:46 год., і портативним відеореєстратором 01227-001227 жодним чином не зафіксовано період з 19:25:09 год. по 19:54:28 год. Отже, повністю відсутня відеофіксація огляду на стан сп`яніння та складення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 тривалістю 25 хвилин.
Згідно вимог пункту 5 Розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженою наказом МВС України від 18 грудня 2018 року №1026 (далі - Інструкція №1026), регламентовано наступне: включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
На відомчому рівні регулюють питання використання патрульними нагрудних відеореєстраторів наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено «Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» та наказ Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 № 14/1 «Про порядок зберігання, використання відеозапису з відеореєстраторів патрульних» .
Інструкцією, затвердженою Наказом № 100, передбачено: а) необхідність відеофіксації: «використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції» (п. 1.3 Розділу І Інструкції); б) випадки застосування такого превентивного заходу: «нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно:- при оформленні дорожньо-транспортної пригоди;- при перевірці документів;- при поверхневій перевірці;- при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї;- при наданні допомоги особам;- у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації її поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації (п. 3.3. Розділу III Інструкції). При цьому у вказаній інструкції зазначено, що «після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно» (п. 3.5 Розділу III Інструкції).
Тобто, як вбачається з наведеного, відеореєстратор поліцейського повинен бути ввімкнений від самого початку контакту з особою до закінчення складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно цієї особи.
Відеоматеріали даної справи не надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 , детально відновити послідовність подій, що свідчить про порушення безперервності відеозйомки, а зазначений відеозапис не є цілісним (повним).
При цьому, протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом по даній справі в розумінні статті 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в такому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
Окрім того, ОСОБА_1 не вручено письмового направлення до закладу охорони здоров`я на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, що вбачається із відеозапису долученого до матеріалів справи. 
Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі - Порядок), встановлено:
огляд проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність); лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі- Інструкція), встановлено: п.8 Розділу II: Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції.
Вищезазначені нормативні акти чітко передбачають, що у випадку відмови водія від огляду на місці зупинки чи незгоди водія із результатами огляду на місці зупинки, на працівника поліції покладається обов`язок запропонувати водієві пройти огляд в медичному закладі.
Крім цього, проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом вручення водієві письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу водія, якого направляють, точний час видачі направлення тощо.
Відомості щодо фактичних обставин правопорушення, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , не знайшли свого підтвердження, дослідженими доказами по справі в їх сукупності. 
Долучені до матеріалів справи докази не є такими, що «поза розумним сумнівом» доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ,передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є недоведеним.
Окрім зазначеного, звертаю увагу, що застосовуючи до справ про адміністративні правопорушення принципи кримінального провадження поліцейські, відповідно до вимог ст. 20 КПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинні були детально проінформувати про сутність висунутої ними вимоги, зазначити ознаки, які стали підставою для пропонування пройти огляд на стан сп`яніння, порядок вчинення певних процесуальних дій та наслідки, які можуть для нього настати як у випадку проходження, так і у випадку відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
За нормою ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини. Тобто особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено позі розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Принцип «поза розумним сумнівом», сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України ( з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини - (Avsar V. Turkey, п.282). У відповідності до цього рішення, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
У рішеннях ЄСПЛ усправах «Malofeyevav.Russia» та «Karelinv.Russia» суд зазначає, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
В справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» № 46477/99, Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
У справі "Barbera, MesseguandJabardo v. Spain" від 06.12.1998 року (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності складу адміністративного правопорушення.
Вказане в сукупності зумовлює висновок про те, що наявні в матеріалах справи докази на підтвердження вини ОСОБА_7 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, викликають сумнів в своїй допустимості, а всі розбіжності тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вважаю, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вини ОСОБА_7 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до ч 2 ст.251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Суд позбавлений права самостійно збирати докази у справі адміністративне правопорушення.
Так, ч.1 ст. 6 Конвенції передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. А згідно з положеннями ч. 3 ст.6 Конвенції кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя, тощо. Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23- рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості. Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, вина особи повинна бути обґрунтована доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25).
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року та «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
З огляду на викладене, наявні у матеріалах справи докази не є такими, що «поза розумним сумнівом» доводять винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Частина 1 ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості. Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовій позиції Європейського Суду з прав людини, який у своєму рішенні «Маліге проти Франції» від 23.09.1998 року визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації No R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.
З огляду на викладе справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.
Таким чином доказів на спростування доводів особи, відносно якої складено протокол про адміністративні правопорушення, і які б дозволяли суду на підставі ст. 252 КУпАП зробити висновок про доведеність факту вчинення інкримінованого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП органом уповноваженим на складання протоколу не надано.
При таких обставинах в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
З огляду на викладе справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, слід закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Керуючись ст. ст. 1, 7, 9, 245, 247, 251, 252, 255, 279, 283, 284, 285 КУпАП, суддя,-
п о с т а н о в и в :
провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП – закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
На постанову може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя	І.  І.  Мельничук