УХВАЛА
про залишення скарги без руху
22 грудня 2025 року
м. Київ
справа № 753/19774/23
провадження № 51-4744 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 22 травня 2025 року, 
установив:
Дарницький районний суд м. Києва вироком від 27 червня 2024 року засудив ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 152 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Київський апеляційний суд ухвалою від 22 травня 2025 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишив без задоволення, апеляційну скаргу прокурора задовольнив, змінив вирок Дарницького районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року відносно ОСОБА_4 в частині вирішення долі речових доказів.
Речовий доказ: мобільний телефон XiaomiRedmi 12C», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 - повернув ОСОБА_4 , скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2023 року. В решті вирок суду залишив без змін.
Захисник ОСОБА_5 подав до Суду касаційну скаргу, в якій виклав вимогу про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Також в касаційній скарзі захисника ставиться питання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 22 травня 2025 року, яке обґрунтовано тим, що дану ухвалу суду ним було отримано на електронну пошту соціальної мережі «Укрнет» 19 вересня 2025 року.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід залишити без руху, встановивши захиснику строк для усунення недоліків.
Відповідно до ч. 5 ст. 376 КПК ухвали (постанови), постановлені в судовому засіданні, оголошуються негайно після їх постановлення. 
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 376 КПК учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору. 
Відповідно до ч. 8 ст. 376 КПК копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.
Як убачається з оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції від 22 травня 2025 року, обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 були присутні під час винесення ухвали апеляційним судом, однак, заявляючи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, при цьому посилаючись як на підставу для поновлення такого строку на отримання ухвали Київського апеляційного суду від 22 травня 2025 року на електронну адресу лише 19 вересня 2025 року, захисник не наводить обґрунтувань з приводу того:
- чи звертався він до суду із заявами про отримання вказаної ухвали в порядку, передбаченому ч. 7 ст. 376 КПК, та які об`єктивні перешкоди були у сторони захисту звернутися з відповідною заявою про отримання копії повного тексту оскаржуваної ухвали до апеляційного суду в межах строку на касаційне оскарження, передбаченого ст. 426 КПК;
- у випадку, якщо захисник звертався до суду в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 376 КПК, які перешкоди були в отриманні судового рішення та чим підтверджуються зазначені обставини.
З огляду на вказане вище, Суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість клопотання щодо наявності підстав для поновлення строку на касаційне оскарження та вирішити питання щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
У ч. 1 ст. 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для їх скасування, які, на її думку, були допущені судами під час ухвалення судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Однак наведених вимог кримінального процесуального закону захисник не дотримався.
У касаційній скарзі захисник фактично просить надати доказам іншу оцінку, ніж ту, яку їм надав суд апеляційної інстанції, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтями 433, 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.
При цьому захисник не вказує у чому саме, з огляду на положення ч. 1 ст. 438 КПК, полягає незаконність рішення суду апеляційної інстанції, які конкретно порушення вимог закону, на його думку, були допущені цим судом, та які саме доводи поданої ним апеляційної скарги суд апеляційної інстанції не перевірив і не дав на них умотивованих відповідей у своєму рішенні.
Крім того, захисник у вступній частині касаційної скарги зазначає про те, що ним оскаржується ухвала Київського апеляційного суду від 22 травня 2025 року та у мотивувальній частині скарги наводить доводи щодо незаконності ухвали Київського апеляційного суду від 22 травня 2025 року, однак у прохальній її частині просить скасувати зазначену ухвалу суду апеляційної інстанції від 22 травня 2025 рокута вирок Дарницького районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року, не зазначаючи при цьому у мотивувальній частині будь-яких доводів щодо необґрунтованості та незаконності вироку суду першої інстанції, чим допустив суперечності у своїй скарзі.
Водночас, в порушення вимог ч. 3 ст.427 КПК захисник ОСОБА_5 не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.
Таким чином, недодержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, є підставою для залишення касаційної скарги без руху.
Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Суд роз`яснює, що усунення зазначених недоліків слід здійснити шляхом наведення обґрунтувань щодо наявності поважних причин для вирішення питання про поновлення строку на касаційне оскарження та внесення нової касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень ст. 427 КПК. 
При повторному зверненні до суду захисником має бути підтверджено, що ним не пропущено цього строку.
З урахуванням наведеного, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 22 травня 2025 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали. 
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3