П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/18387/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Петричкович А.І. 
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
19 грудня 2025 року                                                                                 
                                                                                                                    м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Драчук Т. О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом, в якому просила:
- визнати неправомірними дії військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного проведення спеціального розслідування по факту смерті сержанта ОСОБА_2 відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332; 
- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2024 за №23 «Про результати спеціального розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_2 » Акт проведення спеціального розслідування смерті військовослужбовця, затверджений командиром військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2024; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести належним чином спеціальне розслідування по факту смерті сержанта ОСОБА_2 , відповідно до Інструкції про розслідування та облік" нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332, з урахуванням висновків суду.
Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 18.04.2025 позов задовольнив. 
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що смерть ОСОБА_2 не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, тому Акт за формою НВ-3 не складався. Про факт смерті ОСОБА_2 працівники поліції не повідомлялись, як і не складались протокол огляду місця події, ескіз місця події, плани схеми і не вносились відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (арк. спр.66-68).
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.
Згідно з положеннями ч. 3  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства  України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до Сповіщення сім`ї №258 від 24.07.2024 ОСОБА_1 повідомлено, що сержант ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок гострої виразки шлунку з кровотечею (арк. спр.46).
Витягом з наказу командира військова частина НОМЕР_1 за №204 від 22.07.2024 вирішено вважати, що з 22.07.2024 сержант ОСОБА_2 вибув до Військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 з метою проходження ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.07.2024 №343/3892дск, посвідчення про відрядження №1469 від 19.07.2024 (арк. спр.83).
Отже, з 22.07.2024 сержант ОСОБА_2 , командир 1 дорожньо -комендантського відділення 3 дорожньо - комендантського взводу 3 дорожньо -комендантської роти військової частини НОМЕР_1 перебував у відрядженні у військовій частині НОМЕР_2 АДРЕСА_1 .
Відповідно до Рапорту командира 3 дорожньо - комендантської роти військової частини НОМЕР_1 від 23.07.2024, доповів командиру військової частини НОМЕР_1 про смерть сержанта ОСОБА_2 , який знаходився в реанімаційному відділенні Дубенської міської лікарні з діагнозом гостра постгеморагічна анемія, кровотеча з варикозно розширених вен стравоходу, цироз печінки (арк. спр.77).
Згідно з п.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 за №104-а від 23.07.2024 вирішено провести спеціальне службове розслідування та призначити комісію за фактом смерті сержанта ОСОБА_2 (арк. спр.85).
Лікарським свідоцтвом про смерть Комунального закладу "Обласне бюро судово-медичної експертизи" Рівненської обласної ради №107 від 24.07.2024 стверджено, що смерть ОСОБА_2 настала у стаціонарі в реанімаційному відділенні Дубенської міської лікарні (арк. спр.86).
Актом проведення спеціального розслідування смерті військовослужбовця (форма НВ-2) затвердженого 01.08.2024 командиром військової частини НОМЕР_1 стверджено, зокрема, що: "Відповідно до абз.2 п.1 ст.24 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” смерть солдата ОСОБА_3 визнається такою, що пов`язана з проходженням військової служби, але не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, оскільки сталася поза межами військової частини, під час перебування за місцем стаціонарного лікування та не є наслідком отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, не є наслідком нещасного випадку, не є наслідком раніше отриманої травми або захворюванням здобутим під час проходження військової служби, обставини смерті не підпадають під перелік визначений ч.4 ст.24 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” за яких військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби.
Окрім того, смерть солдата ОСОБА_3 не визнається такою, що пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, у зв`язку з причинами наведеними у абзаці 9 пункту 11 розділу II Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 за яких військовослужбовці вважаються такими, що не виконують обов`язки військової служби. Зокрема, нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби в разі: природна смерть внаслідок вроджених вад здоров`я, смерть від загального захворювання.
Оскільки смерть солдата ОСОБА_3 не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби цей випадок не підлягає обліку і на нього не складається акт за Формою НВ-3." (арк. спр.78-82).
Командиром військової частини НОМЕР_1 складено ОСОБА_4 про загибель (смерть) сержанта ОСОБА_2 за №1620 від 02.08.2024 (арк. спр.89).
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 за №23 від 01.08.2024 "Про результати спеціального розслідування за фактом смерті солдата ОСОБА_5 " наказано, зокрема: 1) довести наказ до відома особовому складу; 2) підвищити контроль за станом здоров`я військовослужбовців; 3) забезпечувати присутність чергового лікаря (санітара) при виконанні господарських робіт, особливо за межами військової частини; 4) провести додаткове заняття з особовим складом з питань профілактики та недопущення заходів безпеки, збереження життя та здоров`я особового складу під час виконання обов`язків військової служби та у позаслужбовий час; 5) заступнику командира військової частини з морально-психологічного забезпечення посилити заходи психологічного вивчення військовослужбовців, проводити своєчасну психокорекційну роботу, підтримувати психоемоційний та психологічний стан військовослужбовців; 6) контроль за виконанням наказу покласти на начальника штабу - заступника командира військової частини; 7) наказ довести до особового складу в частині, що їх стосується (арк. спр.84).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, частиною 3 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що загиблий (померлий) військовослужбовець виключається із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) з наступного після загибелі (смерті) дня, військовослужбовець, визнаний у встановленому законом порядку безвісно відсутнім або оголошений померлим, - з дня набрання законної сили рішенням суду.
Згідно з ч.4 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Пунктом 2 розд.1 Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року N 332 (далі - Інструкція №332) визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, визначених частиною четвертою статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до п.5 розд.2 Інструкції №332 командир військової частини, який отримав повідомлення про нещасний випадок, у свою чергу зобов`язаний: негайно через засоби зв`язку повідомити про нещасний випадок (зникнення, смерть) старшого командира (начальника) та протягом доби надати йому письмове повідомлення за формою НВ-1 наведеною у додатку 2 до цієї Інструкції (далі - повідомлення за формою НВ-1); у разі зникнення або смерті військовослужбовця внаслідок нещасного випадку протягом доби повідомити його батьків або близьких родичів; залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок (виконання робіт, пожежа, аварія транспортного засобу будь-якого виду та форми власності, гостре професійне захворювання або отруєння тощо), - протягом доби надіслати повідомлення за формою НВ-1 до відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо), а в передбачених законодавством випадках, - повідомити Військову службу правопорядку у Збройних Силах України та (або) Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері; якщо потерпілий військовослужбовець був відряджений з іншої військової частини, - повідомити протягом доби через засоби зв`язку його командира та надіслати повідомлення за формою НВ-1; протягом доби призначити комісію з розслідування нещасного випадку чисельністю не менш як три особи у складі голови комісії (яким є один із його заступників) та членів - командира роти, батальйону (дивізіону, ескадрильї тощо), до складу якого входить підрозділ, де стався нещасний випадок, та залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок, - фахівців профільних служб (озброєння, тилу, пожежної, автомобільної, інженерної, медичної тощо). До складу комісії не може входити безпосередній командир (начальник) потерпілого військовослужбовця; забезпечити належні умови для роботи комісії (надати при 
Пунктом 8 розд.2 Інструкції №332 визначено, що комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом п`яти робочих днів з дня її утворення.
Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана: обстежити місце нещасного випадку, одержати письмові та усні пояснення (провести опитування) свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо; з`ясувати обставини та причини, що призвели до нещасного випадку, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити вид події, що призвела до нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), причини нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та обладнання, устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), відповідно до Класифікатора видів подій, причин, обладнання, устаткування, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, який наведений у додатку 3 до цієї Інструкції; скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 наведеною у додатку 4 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 наведеною у додатку 5 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-3) у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину.
Згідно з п.10 розд.2 Інструкції №332 обставинами, за яких нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за яких складається акт за формою НВ-3, є: виконання потерпілим військовослужбовцем службових обов`язків згідно з розпорядком дня військової частини, у тому числі у відрядженні; виконання потерпілим військовослужбовцем державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; перебування потерпілого військовослужбовця у складі добового наряду; виконання завдань відповідно до розпоряджень та наказів командира військової частини в позаслужбовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні на території військової частини та поза її межами; прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, пішки або на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності; виконання дій, що не входять до кола службових обов`язків потерпілого військовослужбовця, а саме: із запобігання виникненню аварій або рятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку; участь у спортивних змаганнях та інших масових заходах і акціях, які проводяться військовою частиною самостійно або за рішенням старшого командира; прямування потерпілого військовослужбовця до місця відрядження і у зворотному напрямку на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності; заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство потерпілого військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або дій, зазначених в абзаці восьмому цього пункту, незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з`ясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків позаслужбового характеру, що підтверджено висновком відповідних органів; отримання потерпілим військовослужбовцем травми або інших ушкоджень унаслідок погіршення стану його здоров`я, яке сталося під впливом небезпечного фактору чи середовища у процесі виконання ним обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком, якщо робота, що виконувалась, була протипоказана за медичним висновком про стан його здоров`я та якщо потерпілий не проходив відповідного медичного огляду; смерть військовослужбовця внаслідок захворювання або травми, отриманих ним раніше під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком; оголошення судовим рішенням військовослужбовця померлим.
До акта додаються письмові пояснення (опитування) свідків, потерпілого, а за потреби також схеми, фотографії, витяги з експлуатаційної документації та інші документи, що характеризують місце події (устаткування, машини, апаратура, територія, будівля тощо), медичний висновок щодо діагнозу потерпілого, наявності в його організмі алкоголю (наркотичних засобів чи токсичних або отруйних речовин).
Відповідно до п.17 розд.2 Інструкції №332 командир військової частини протягом двох робочих днів після закінчення розслідування затверджує акти за формами НВ-2 та НВ-3. Матеріали розслідування (затверджені акти за формами НВ-2 та НВ-3 разом з додатками) зберігаються в діловодстві військової частини, а їх завірені копії надаються (надсилаються): безпосередньому командиру для вручення потерпілому, членам його сім`ї чи уповноваженій ними особі; начальнику відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо); командирам військових частин, представники яких брали участь у розслідуванні; командиру військової частини, у штаті якої перебуває потерпілий, якщо військовослужбовець був тимчасово відряджений з цієї військової частини.
У разі незгоди потерпілого військовослужбовця, або членів його сім`ї, або особи, яка представляє їх інтереси, з висновками комісії з розслідування вони мають право протягом місяця, починаючи з дати отримання акта за формою НВ-2, подати скаргу старшому командирові або до органу, що здійснює контроль за своєчасним і об`єктивним розслідуванням нещасних випадків, чи звернутися до суду у визначений законом строк.
Згідно з п.1 розд.3 Інструкції №332 спеціальному розслідуванню підлягають: нещасні випадки з військовослужбовцями зі смертельним наслідком; нещасні випадки, унаслідок яких військовослужбовцем отримані тяжкі травми; групові нещасні випадки, що сталися одночасно з двома і більше військовослужбовцями, незалежно від тяжкості шкоди їх здоров`ю; випадки зникнення військовослужбовців, за відсутності ознак ухилення від військової служби; випадки смерті військовослужбовців.
Спеціальне розслідування зазначених вище випадків проводиться за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання обов`язків військової служби.
Отже, спеціальне розслідування проводиться у випадку смерті військовослужбовця за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання обов`язків військової служби, якими є випадки визначені ч.4 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (п. 2 розд.1 Інструкції №332).
Як вірно зазначено судом першої інстанції, одним з цих випадків, зокрема є: смерть військовослужбовця під час службових поїздок цього військовослужбовця, якого було направлено туди за наказом відповідного командира, що є у цьому випадку, враховуючи наказ командира військової частини НОМЕР_1 за №204 від 22.07.2024 про вибуття (відрядження) сержанта ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 .
Цей висновок не спростовується тим, що смерть сержанта ОСОБА_2 наступила у реанімаційному відділенні КНП "Дубенська міська лікарня", де військовослужбовцю надавалась медична допомога за не встановленого факту, як він туди потрапив (звідки був доставлений, ким та інше, що повинна встановити комісія з розслідування випадку, але це не зроблено).
Таким чином, суд першої інстанції робить обґрунтований висновок, що суб`єкт владних повноважень не дотримався вимог Інструкції №332 при проведенні розслідування смерті військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 відрядженого до військової частини НОМЕР_2 , адже зробив безпідставні висновки про те, що його смерть не пов`язана з проходженням військової служби та відсутність підстав для складання акту за формою НВ-3. 
Відтак, суд обґрунтовано вважав, що належним захистом порушеного права позивачки (дружина військовослужбовця) буде визнання протиправним Акту проведення спеціального розслідування смерті військовослужбовця (форма НВ-2) затвердженого 01.08.2024 командиром Військової частини НОМЕР_1 та наказу командира Військової частини НОМЕР_1 за №23 від 01.08.2024, який похідний, і зобов`язання відповідача провести службове розслідування факту смерті військовослужбовця ОСОБА_2 з урахуванням встановлених обставин у цій справі з дотриманням Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27 жовтня 2021 року N 332.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Полотнянко Ю.П.    Драчук Т. О.