ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2025 року
м. Київ
справа № 450/3042/22
провадження № 61-876св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Лідовця Р. А., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Ступак О. В., 
учасники справи:
позивач - керівник Пустомитівської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави, в особі Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області,
відповідач -  ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Писаренко Костянтин Юхимович, на постанову Львівського апеляційного суду, в складі колегії суддів: Крайник Н. П., Левика Я. А., Шандри М. М., від 17 грудня 
2024 року, 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.           У вересні 2022 року керівник Пустомитівської окружної прокуратури, діючи в інтересах держави, в особі Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області, звернувся до суду з позовом до 
ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом її повернення і скасування державної реєстрації права приватної власності.
2.           Позов мотивований тим, що Пустомитівською окружною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні від 22 червня 2018 року № 42018140000000203 з попередньою кваліфікацією за частиною першою статті 364 КК України. 
3.           Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, 
25 березня 2008 року за товариством з обмеженою відповідальністю «Екстрім Вікенд» (далі - ТОВ «Екстрім Вікенд») зареєстровано право приватної власності на приміщення бані-сауни з навісом-терасою загальною площею 83,6 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 . 
4.           В подальшому ТОВ «Екстрім Вікенд» звернулося до Сокільницької сільської ради із заявою про передачу у приватну власність замкненої водойми каскадного типу загальною площею 0,51 га в с. Сокільники для рекреаційних цілей. Підставою для звернення стало те, що ТОВ «Екстрім Вікенд» є власником бані-сауни за вказаною адресою.
5.           Рішенням Сокільницької сільської ради від 19 серпня 2008 року 
№ 397 відмовлено в передачі у власність ТОВ Екстрім Вікенд» замкненої природної водойми каскадного типу загальною площею 0,51 га в с. Сокільники.
6.           Відповідно до паспорта ставка, який перебував на балансі Сокільницької сільської ради, площа дзеркала - 0,51 га складається з двох ставків каскадного типу: 1 ставок - 0,18 га та 2 ставок - 0,33 га.
7.           Рішенням Господарського суду Львівської області від 27 жовтня 
2008 року у справі № 3/241 було задоволено позов ТОВ «Екстрім-Вікенд» та визнано недійсним рішення Сокільницької сільської ради від 19 серпня 
2008 року № 397 про відмову ТОВ «Екстрім Вікенд» у передачі у власність природної водойми площею 0,51 га. Визнано право власності ТОВ «Екстрім Вікенд» на замкнену природну водойму. Зобов`язано Управління земельних ресурсів погодити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів з видачі державного акта на право власності на замкнену природну водойму. Зобов`язано Сокільницьку сільську раду підписати державний акт на право власності на замкнену природну водойму каскадного типу. 
Постановою Вищого господарського суду України, рішення Господарського суду Львівської області від 27 жовтня 2008 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Львівської області. 
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02 березня 2010 року позов ТОВ «Екстрім Вікенд» залишено без розгляду.
8.           Згідно з технічною документацією з землеустрою на замкнену природну водойму земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери 4623686400:01:005:0533 та 4623686400:01:005:0534. 
9.           На підставі рішення Господарського суду Львівської області 
від 27 жовтня 2008 року у справі № 3/241 ТОВ «Екстрім Вікенд» зареєструвало за собою право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4623686400:01:005:0533 із цільовим призначенням - обслуговування замкненої природної водойми каскадного типу.
10.        Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку 
від 21 липня 2009 року серії ЯЕ № 552836 власником земельної ділянки площею 0,18 га по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки став ОСОБА_2 , який 13 травня 2011 року за договором купівлі-продажу будівлі кухні та земельної ділянки знов відчужив її 
ТОВ «Екстрім Вікенд».
11.        23 грудня 2019 року ТОВ «Екстрім Вікенд» уклало з 
ОСОБА_1 договір купівлі-продажу будівлі кухні, приміщення бані-сауни з навісом-терасою та земельної ділянки з кадастровим номером 4623686400:01:005:0533, яка відповідно до інформації з Державного земельного кадастру належить до земель водного фонду.
12.        Прокурор зазначає, що на підставі ухвали слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 02 червня 2022 року слідчим, за участі інженера-землевпорядника Давидівської сільської ради та головного спеціаліста відділу державного екологічного нагляду (контролю) земельних ресурсів, 01 липня 2022 року було проведено огляд місця події, а саме земельних ділянок з кадастровими номерами 4623686400:01:005:0533 та 4623686400:01:005:0534. Здійснено топографічне знімання земельних ділянок та встановлено, що ці ділянки входять в межі прибережної смуги річки без назви (Сокільчанка, Малечковичка). Поруч із зазначеними земельними ділянками знаходиться земельна ділянка площею 0,25 га з кадастровим номером 4623686400:01:005:1351, яка згідно інформації Державного реєстру речових прав має цільове призначення: для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, для обслуговування будівлі бані-сауни та кухні по АДРЕСА_1 та заходиться в оренді ТОВ «Екстрім Вікенд» за договором оренди землі, укладеним із Сокільницькою сільською радою строком на 10 років. З інформації Басейного управління водних ресурсів річок Західного Бугу вбачається, що через село Сокільники Львівського району протікає річка без назви (Сокільчанка, Малечковичка), яка згідно зі статтею 
79 ВК України належить до малих річок, прибережні захисні смуги яких встановлюються шириною у 25 метрів.
13.        Прокурор стверджує, що за відомостями Державної екологічної інспекції у Львівській області, земельні ділянки з кадастровими мерами 4623686400:01:005:0534 частково (на площі 0,1352 га) та 4623686400:01:005:0533, частково (на площі 0,0452 га) входять в межі прибережної смуги річки.
14.        Вищевказані обставини, на думку прокурора, свідчать про незаконне перебування у власності фізичної особи земель водного фонду в межах прибережної захисної смуги водного об`єкту - річки без назви (Сокільчанка, Малечковичка). Інформацією Державної екологічної інспекції у Львівській підтверджено, що земельні ділянки, які розташовані в АДРЕСА_1 , передано у власність з порушенням вимог частини четвертої статті 59 ЗК України та статті 85 ВК України, а відповідно до проведених обмірів ділянка з кадастровим номером 4623686400:01:005:0533 розташована на відстані 10,8 м, 18,82 м та 22,07 м від русла річки без назви (Сокільчанка, Малечковичка), ділянка з кадастровим номером 4623686400:01:005:0534 розташована на відстані 12,00 м, 15,33 м та 11,55 від русла вказаної річки. 
15.        Вважає, що земельна ділянка з кадастровим номером 4623686400:01:005:0533 не може передаватись у приватну власність.
16.        За інформацією Сокільницької сільської ради детальний план території, який охоплює земельні ділянки з кадастровими номерами 4623686400:01:005:0533, 4623686400:01:005:0534, не розроблявся. З викопіювання Генерального плану села Сокільники за 2014 та 2021 роки вбачається, що спірні земельні ділянки частково входять в межі прибережної захисної смуги.
17.        На підставі наведеного прокурор просив суд:
-          усунути перешкоди у здійсненні Сокільницькою сільською радою Львівського району Львівської області права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду з кадастровим номером 4623686400:01:005:0533 (для обслуговування замкненої природної водойми каскадного типу) площею 0,18 га шляхом її повернення на користь держави в особі Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області до комунальної власності територіальної громади з незаконного володіння ОСОБА_1 ; 
-          скасувати державну реєстрацію права приватної власності 
ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 251633246236).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
18.        Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області 
від 29 березня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
19.        Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час виникнення у відповідача наміру придбати у власність спірну земельну ділянку та на час укладення договору купівлі-продажу від 23 грудня 2019 року, ТОВ «Екстрім Вікенд» було власником земельної ділянки з кадастровим номером 4623686400:01:005:0533 площею 0,18 га по 
АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для обслуговування замкненої природної водойми каскадного типу, що було підтверджено державною реєстрацією відповідного права за ТОВ «Екстрім Вікенд». Спірна земельна ділянка, на час подання позову та розгляду справи судом використовується за цільовим призначенням. Правовстановлюючі документи про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4623686400:01:005:0533 на час переходу права власності до ОСОБА_3 були чинними. 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
20.        Постановою Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури задоволено. 
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 березня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову.
Усунуто перешкоди у здійсненні Сокільницькою сільською радою Львівського району Львівської області права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду з кадастровим номером 4623686400:01:005:0533 (для обслуговування замкненої природної водойми каскадного типу), площею 
0,18 га шляхом її повернення на користь держави в особі Сокільницької сільської ради Львівського району Львівської області до комунальної власності територіальної громади з незаконного володіння ОСОБА_1 .
Скасовано державну реєстрацію права приватної власності 
ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 4623686400:01:005:0533, площею 0,18 га (для обслуговування замкненої природної водойми каскадного типу), розташовану по АДРЕСА_1 (у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 251633246236).
21.        Апеляційний суд вважав підтвердженим, що земельна ділянка з кадастровим номером 4623686400:01:005:0533 на площі 0,0452 га розташована в межах прибережної смуги водного об`єкта - річки без назви (Сокільчанка, Малечковичка), а саме: на відстані 10,8 м, 18,82 м та 22,07 м від русла цієї річки.
Належність спірної ділянки до земель водного фонду, доводить незаконність її перебування у власності фізичної особи - відповідача.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
22.        У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Писаренко К. Ю., просить скасувати постанову апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
23.        У січні 2025 року  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Писаренко К. Ю., подав касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року. 
24.        Ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у лютому 2025 року надійшли до Верховного Суду.
25.        Ухвалою Верховного Суду від 08 жовтня 2025 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
26.        Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема, застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 рокуу справі № 653/1096/16-ц, від 14 листопада 
2018 року у справі № 183/1617/16,  від 15 жовтня 2019 року у справі 
№ 903/129/18, від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц, від 14 грудня 2021 року у справі 
№ 643/21744/19, від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20, від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, від 13 липня 2022 року у справі 
№ 199/8324/19, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07 грудня 2018 року у справі 
№924/1256/17, у постанові Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 924/1237/17, від 23 жовтня 2018 рокуу справі №926/03/18, від 06 лютого 2019 року у справі № 927/246/18, від 15 травня 2019 рокуу справі 
№285/3414/17, від 10 жовтня 2019 рокуу справі №592/7963/16-ц, 
від 13 лютого 2020 рокуу справі №640/1007/19, від 13 березня 2020 рокуу справі №805/2340/17-а, від 23 грудня 2020 рокуу справі №639/7253/18, 
від 16 червня 2021 рокуу справі № 554/4741/19, від 01 вересня 2021 рокуу справі № 295/3225/17, від 17 травня 2022 рокуу справі №640/14276/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
27.        Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не взяв до уваги, що 09 квітня 2012 року ухвалою Господарського суду Львівської області у справі № 5015/37/12 було залишено без розгляду позов прокурора щодо незаконності набуття права власності на спірну земельну ділянку з огляду на його необґрунтованість та відсутність належних і допустимих доказів на його підтвердження.
28.        Вважає, що у розглядуваній справі відсутні законні підстави для представництва прокурором інтересів Сокільницької сільської ради.
29.        Звертає увагу, що віндикаційні на негаторні вимоги є взаємовиключними і не можуть бути заявлені в одному позові. 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
30.        У лютому 2025 року перший заступник керівника Львівської обласної прокуратури подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржену постанову апеляційного суду - без змін.
31.        Відзив мотивований тим, що участь прокурора у цій справі не порушує справедливого балансу та зумовлена захистом державного та публічного інтересу. Вважає, що ефективним способом судового захисту права на землі водного фонду є негаторний, а не віндикаційний позов.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
32.        Рішенням Сокільницької сільської ради від 19 серпня 2008 року № 397 у відмовлено у передачі у власність ТОВ Екстрім Вікенд» замкненої природної водойми каскадного типу загальною площею 0,51 га в с. Сокільники.
33.        Рішенням Господарського суду Львівської області від 27 жовтня 
2008 року у справі № 3/241 задоволено позов ТОВ «Екстрім-Вікенд» до Сокільницької сільської ради, Управління земельних ресурсів у Пустомитівському районі та визнано недійсним рішення Сокільницької сільської ради від 19 серпня 2008 року № 397 про відмову ТОВ «Екстрім Вікенд» у передачі у власність природної водойми площею 0,51 га; визнано право власності ТОВ «Екстрім Вікенд» на замкнену природну водойму каскадного типу загальною площею 0,51 га, яка розташована за адресою: 
АДРЕСА_1 , та призначена для рекреаційних цілей; зобов`язано Управління земельних ресурсів у Пустомитівському районі погодити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів з видачі державного акта на право власності на замкнену природну водойму каскадного типу загальною площею 0,51 га, яка розташована за 
адресою: АДРЕСА_1 , та призначена для рекреаційних цілей; зобов`язано Сокільницьку сільську раду підписати державний акт на право власності на замкнену природну водойму каскадного типу загальною площею 0,51 га, яка розташована за адресою: 
адресою: АДРЕСА_1 , та призначена для рекреаційних цілей.
34.        На підставі вказаного рішення суду ТОВ «Екстрім Вікенд» оформило право власності на вказані земельні ділянки та отримало державні акти ЯЕ 
№ 552506 та ЯЕ №552505 від 02 грудня 2008 року, згідно яких цільове призначення земельних ділянок визначено як обслуговування замкненої природної водойми каскадного типу.
35.        Відповідно до технічної документації із землеустрою на замкнену природну водойму каскадного типу площею 0,5100 га, виготовленою у 
2008 році на замовлення ТОВ «Екстрім-Вікенд», вона складається з двох земельних ділянок водного фонду 0,1800 га та 0,3300 га, яким присвоєно кадастрові номери, а саме ділянці площею 0,18 га - 4623686400:01:005:0533, ділянці площею 0,33 га - 4623686400:01:005:0534 (вул. Дубівка в с. Сокільники Пустомитівського району Львівської області).
36.        Відповідно до паспорта ставка, який перебував на балансі Сокільницької сільської ради площа дзеркала становить 0,51 га та складається з двох ставків каскадного типу: 1 ставок - 0,18 га, 2 ставок - 0,33 га.
37.        Постановою Вищого господарського суду України від 03 вересня 
2009 року, за касаційним поданням заступника прокурора Львівської області, скасовано рішення Господарського суду Львівської області від 27 жовтня 
2008 року у справі № 3/241, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.
38.        Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02 березня 
2010 року у справі № 32/252 (3/241) позов ТОВ «Екстрім Вікенд» залишено без розгляду.
39.        Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку 
від 21 липня 2009 року серії ЯЕ № 552836 власником земельної ділянки площею 0,18 га по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки став ОСОБА_2 , який 13 травня 2011 року згідно з договором купівлі-продажу будівлі кухні та земельної ділянки знову відчужив її ТОВ «Екстрім Вікенд».
40.        23 грудня 2019 року ТОВ «Екстрім Вікенд» уклало з
ОСОБА_1 договір купівлі-продажу будівлі кухні, приміщення бані-сауни з навісом-терасою та земельної ділянки з кадастровим номером 4623686400:01:005:0533, яка відповідно до інформації з Державного земельного кадастру належить до земель водного фонду.
41.        На підставі ухвали слідчого судді Пустомитівського районного суду 
Львівської області від 02 червня 2022 року проведено топографічне знімання спірних земельних ділянок та встановлено, що вони входять в межі прибережної смуги річки без назви (Сокільчанка, Малечковичка). Поряд із вказаними земельними ділянками знаходиться ділянка площею 0,2500 га з кадастровим номером 4623686400:01:005:1351, яка згідно з інформації Державного реєстру речових прав має цільове призначення: для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, для обслуговування будівлі бані-сауни та кухні, по АДРЕСА_1 та заходиться в оренді ТОВ «Екстрім Вікенд» за договором оренди землі, укладеного із Сокільницькою сільською радою терміном на 10 років. З інформації Басейного управління водних ресурсів річок Західного Бугу вбачається, що через село Сокільники Львівського району протікає річка без назви (Сокільчанка, Малечковичка), яка згідно статті 79 ВК України належить до малих річок, прибережні захисні смуги яких встановлюються шириною у 25 метрів.
42.        Згідно інформації Державної екологічної інспекції у Львівській області земельні ділянки з кадастровими номерами 4623686400:01:005:0534 частково (на площі 0,1352 га) та 4623686400:01:005:0533 частково (на площі 0,0452 га) входять в межі прибережної смуги річки без назви. У листі ДЕІ у Львівській області зазначено, що земельні ділянки, які розташовані в АДРЕСА_1 , розташовані в межах прибережної смуги водного об`єкта - річки без назви (Сокільчанка, Малечковичка), а саме: відповідно до проведених обмірів ділянка з кадастровим номером 4623686400:01:005:0533 розташована на відстані 10,8 м, 18,82 м та 22,07 м від русла річки без назви (Сокільчанка, Малечковичка) та ділянка з кадастровим номером 4623686400:01:005:0534 розташована на відстані 12,00м, 15,33 м та 11,55 від русла вказаної річки.
43.        Згідно інформації Сокільницької сільської ради детальний план території, який охоплює земельні ділянки з кадастровими номерами 4623686400:01:005:0533, 4623686400:01:005:0534 не розроблявся. З викопіювання Генерального плану села Сокільники за 2014 та 2021 роки вбачається, що вищевказані земельні ділянки частково входять в межі прибережної захисної смуги.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
44.        Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
45.        Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
46.     Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
47.     Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
48.     Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
49.     Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
50.     Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
51.     Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
52.     Відповідно до частини першої статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії, зокрема, землі водного фонду.
53.     Згідно із частиною першою статті 58 ЗК України та статтею 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.
54.     Таким чином, до земель водного фонду України належать землі, на яких хоча й не розташовані об`єкти водного фонду, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню й належній експлуатації водного фонду, виконують певні захисні функції.
55.     Чинним законодавством встановлено особливий правовий режим використання земель водного фонду.
56.     Так, стаття 59 ЗК України передбачає обмеження щодо набуття таких земель у приватну власність та встановлює можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди. Відповідно до частини четвертої статті 84 ЗК України землі водного фонду не можуть передаватись у приватну власність, крім випадків, передбачених законодавством.
57.     Випадки передачі земель водного фонду до приватної власності, зокрема громадян, передбачені положеннями частини другої статті 59 ЗК України.
58.     Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту (частина четверта статті 59 ЗК України).
59.     Отже, за змістом зазначених норм права землі під водними об`єктами загальнодержавного значення, зокрема зайняті поверхневими водами: водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки) і каналами; іншими водними об`єктами; підземними водами та джерелами; внутрішніми морськими водами та територіальним морем, як землі, зайняті водним фондом України, а також прибережні захисні смуги вздовж річок (у тому числі струмків та потічків), морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм не можуть передаватись у власність громадян, оскільки є землями водного фонду України.
60.     Крім того, за положеннями статті 60 ЗК України та статті 88 ВК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Правовий режим прибережних смуг визначається статтями 60-62 ЗК України та статтями 1, 88-90 ВК України.
61.     Відповідно до статті 60 ЗК України, статті 88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водоймів уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.
62.     Прибережна захисна смуга - частина водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій установлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони.
63.     Згідно із пунктом 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05 листопада 2004 року № 434 (далі - Порядок), у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об`єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку з урахуванням існуючих конкретних умов забудови на час установлення водоохоронної зони.
64.     Відсутність окремого проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.
65.     Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку. Надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у статті 59 ЗК України, суперечить нормам статей 83, 84 цього Кодексу.
66.     Зазначений висновок сформульовано Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 30 травня 2018 року у справі № 469/1393/16-ц, 
від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14.
67.     Згідно з частинами першою, другою, пунктом «ґ» частини третьої статті 
83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності.
68.     До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.
69.     Частиною другою статті 90 ЗК України передбачено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
70.     Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
71.     Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
72.     У пунктах 51, 52 постанови Великої Палати Верховного Суду 
від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц зазначено, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду (перехід до них володіння цими землями) всупереч вимогам ЗК України є неможливим; розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього Кодексу (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постановах від 22 травня 2018 року у справі 
№ 469/1203/15-ц; від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц; від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц; від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц; від 15 вересня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц та інших). Тому протиправне зайняття такої земельної ділянки або державну реєстрацію права власності на неї за приватною особою слід розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, а таке право захищається не віндикаційним, а негаторним позовом.
73.     Ці висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду з огляду на те, що в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак таких земельних ділянок особа, проявивши розумну обачність, може і повинна знати про те, що ділянки належать до водного фонду, набуття приватної власності на них є неможливим. Як відомо, якщо в принципі, за жодних умов не може виникнути право власності, то і володіння є неможливим. Тому ані наявність державної реєстрації права власності за порушником, ані фізичне зайняття ним земельної ділянки водного фонду не приводять до заволодіння порушником такою ділянкою. Отже, як зайняття земельної ділянки водного фонду, так і наявність державної реєстрації права власності на таку ділянку за порушником з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, а належним способом захисту прав власника є негаторний позов (див. постанови Великої Палати Верховного Суду 
від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 15 вересня 2020 року у справі № 372/1684/14-ц)».
74.     Таким чином, належним та ефективним способом захисту прав власності на землі водного фонду є негаторний позов про повернення земельної ділянки, який може бути пред`явлений упродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду і на таку вимогу не поширюється позовна давність.
75.     За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
76.     Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
77.     У розглядуваній справі встановлено, що спірна ділянка фактично є частиною об`єкту водного фонду (закритої природної водойми каскадного типу - ставку), право власності на яку за ТОВ «Екстрім-Вікенд» у 2008 році було зареєстроване на підставі рішення суду, скасованого у 2009 році.
78.     Крім того, відповідно інформації, наданої Басейновим управління водних ресурсів річок Західного Бугу, через село Сокільники Львівського району протікає річка без назви (Сокільчанка, Малечковичка), яка згідно статті 79 ВК України належить до малих річок, прибережні захисні смуги яких встановлюються шириною у 25 метрів.
79.     Факт часткового розташування спірної земельної ділянки з кадастровим номером 4623686400:01:005:0533 по    АДРЕСА_1 в межах прибережної смуги водного об`єкта - річки без назви (Сокільчанка, Малечковичка), а саме: на відстані 10,8 м, 18,82 м та 22,07 м від русла річки без назви (Сокільчанка, Малечковичка) підтверджено інформацією, наданою Державною екологічною інспекцією у Львівській області від 06 вересня 2022 року. 
80.     Суд апеляційної інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази та надав їм належну оцінку, зокрема, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, оскільки встановлені у справі обставини підтверджують доводи прокурора щодо неможливості передачі спірної ділянки у приватну власність. 
81.     Касаційна скарга ОСОБА_1 не містить доводів, які б спростовували встановлені судом обставини щодо належності спірної земельної ділянки з кадастровим номером 4623686400:01:005:0533 до земель водного фонду. 
82.     За змістом частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
83.     Колегія суддів вважає, що прокурор достатньо обґрунтував підстави для представництва інтересів держави, зокрема наявне, на думку прокурора, порушення інтересів держави та неналежне здійснення органом державної влади і органом місцевого самоврядування захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.
84.     Звертаючись до суду з цим позовом, прокурор, посилаючись на положення статті 391 ЦК України, просив усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду шляхом її повернення на користь держави, що відповідає визначеній Верховним Судом сталій практиці щодо захисту порушених прав у відповідній категорії справ шляхом подання негаторного позову, який може бути поданий протягом усього часу порушення прав власника.
85.        Висновки апеляційного суду не суперечать висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 рокуу справі 
№ 653/1096/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, 
від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18, від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц, 
від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19, від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20, від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, від 13 липня 2022 рокуу справі № 199/8324/19, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07 грудня 2018 року у справі №924/1256/17, у постанові Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 924/1237/17, від 23 жовтня 2018 рокуу справі №926/03/18, 
від 06 лютого 2019 року у справі № 927/246/18, від 15 травня 2019 рокуу справі №285/3414/17, від 10 жовтня 2019 рокуу справі №592/7963/16-ц, 
від 13 лютого 2020 рокуу справі №640/1007/19, від 13 березня 2020 рокуу справі №805/2340/17-а, від 23 грудня 2020 рокуу справі №639/7253/18, 
від 16 червня 2021 рокуу справі № 554/4741/19, від 01 вересня 2021 рокуу справі № 295/3225/17, від 17 травня 2022 рокуу справі №640/14276/17, на які відповідач посилався в касаційній скарзі.
86.     В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що апеляційний суд ухвалив оскаржене судове рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права.
87.     Відповідно до першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального прав. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.        Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Писаренко Костянтин Юхимович, залишити без задоволення.
2.        Постанову Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді:  	В. В. Шипович Р. А. Лідовець О. М. Осіян Н. Ю. Сакара О. В. Ступак