Справа № 149/2066/25
Провадження №2/149/86/26 
Номер рядка звіту 70
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

21.01.2026 р. м. Хмільник
Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Робак М.В.,
при секретарі Поліщук Л.А., 
за участю: представника позивача ОСОБА_1 
представника відповідача ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Баранівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ) про оспорювання батьківства і виключення з актового запису відомостей про батька дитини, 

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача звернувся до суду із вказаним вище позовом, який мотивований тим, що сторони по справі перебували у цивільному шлюбі під час якого у них народилися діти. Так як сторони проживали разом, але не перебували у зареєстрованому шлюбі відповідач подавав заяви в відділ ДРАЦС, щоб його записали батьком дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Згодом сторони зареєстрували шлюб, однак після подання відповачкою позову про стягнення з позивача аліментів на неї та дітей, позивач подав позов до суду про розірвання шлюбу і рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11.07.2023 шлюб між ними було розірвано. Після припинення шлюбних відносин позивачу стало відомо, що старший син ОСОБА_5 не є його дитиною. В результаті чого у позивача з`явилися сумніви того, що він являється біологічним батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Враховуючи викладене вище, позивач просить суд виключити відомості про його особу як батька з актового запису про ОСОБА_8 та припинити стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10.07.2025 відкрито загальне позовне провадження та розпочато підготовче провадження у справі.
15.09.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача зазначає, що відповідачка не визнає позов, оскільки позивач є батьком дитини, оскільки добровільно подавав заяву до відділу ДРАЦС про його запис батьком дитини і на момент розгляду справи про стягнення з позивача аліментів він не заперечував факт батьківства.
Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 17.09.2025 за клопотанням представника позивача було призначено молекулярно-генетичну експертизу.
24.11.2025 ухвалою суду було відновлено провадження по справі у зв`язку з проведенням експертизи.
Ухвалою суду від 23.12.2025 було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує, посилаючись на обставини, що зазначені ним в позові.
Представник відповідача позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення.
Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного.
Судом встановлено, що сторони по справі перебували у цивільному шлюбі під час якого у них народилися діти: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками яких записані: батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_10 (а.с.10-11)
Згідно Витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_7 та ОСОБА_9 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 разом з відповідачкою (а.с.12-14)
Згідно Довідки Війтівецької сільської ради Хмільницького району Вінницької області №458 від 03.06.2025 (а.с.21) ОСОБА_4 разом з дітьми: ОСОБА_7 та ОСОБА_9 проживають без реєстрації по АДРЕСА_2 .
Відповідно до рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12.06.2023 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання дітей: ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (а.с.16-17), що також підтверджується Довідкою про сплату аліментів, виданою начальником Хмільницького ВДВС у Хмільницькому районі Вінницької області від 28.05.2025 №22.20-35/36736 (а.с.18)
Згідно Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11.07.2023 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано (а.с.15)
Згідно довідок-характеристик (а.с.19-20) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за період проживання на території Війтівецької мільської ради проявили себе позитивно.
Згідно висновку експерта (а.с.66-69) біологічне батьківство ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), уродженця с.Качанівка, Хмільницького району Вінницької області, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився в м.Баранівка, Баранівського району Житомирської області, виключається.
У статті 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цьогоКодексу.
Згідно із ст.122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.
Відповідно дост. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини.
У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, роз`яснено, що судам слід ураховувати, що відповідно дост. 136 СКоспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини.
Статтею 136 СК України передбачено, що особа, яка записана батьком відповідно до статей 122,124,126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з а запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.
Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.
При вирішенні спору про оспорювання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.
ЄСПЛ вказував у своїй практиці, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).
Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку на підтвердження або спростування батьківства.
Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права у спірних подібних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду: від 16 травня 2018 року в справі № 399/1029/15-ц, від 25 серпня 2020 року в справі № 478/690/18, від 15 квітня 2021 року в справі № 645/1098/18 та ряді інших. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.
Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно ізстаттею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).
Відповідно до висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України№СЕ-19/102-25/21918-БД від 12.11.2025 ймовірність того, що ОСОБА_3 , є біологічним батьком дитини, ОСОБА_7 виключається.
Враховуючи викладене вище, оскільки під час розгляду справи доведено факт відсутності кровного споріднення позивача і ОСОБА_7 , суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та виключення відомостей про позивача, як батька дитини, з актового запису про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженихнаказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011№ 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Стосовно позовних вимог в частині припинення сплати аліментів суд виходить з такого.
Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини.
За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком.
Такого обов`язку в особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим із батьків, хто проживає окремо від дитини.
Натомість позивач мотивує заявлені позовні вимоги тим, що він не є батьком дитини, а відповідачка проти цього не заперечує.
З врахуванням встановлених судом обставин, враховуючи вимоги ст. 180 СК України про те, що утримувати неповнолітніх дітей зобов`язані саме батьки, але оскільки позивач не є батьком малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак у позивача відсутній обов`язок щодо сплати аліментів на користь відповідачки на утримання дитини відповідно до судового рішення від 12.06.2023 року
Наведене у свою чергу є підставою для задоволення позовних вимог в частині припинення стягнення аліментів.
Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині виключення відомостей про батька дитини та припинення стягнення аліментів є обґрунтованими, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про їх задоволення.
Судовий збір підлягає розподілу із врахуванням положень ст. ст. 141  ЦПК України.
На підставі ст.112, 121, 122, 125, 133, 136 СК України та керуючись ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.
Виключити відомості про ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Качанівка Хмільницького району Вінницької області (РНОКПП НОМЕР_1 ), як батька, з актового запису про народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Баранівським районним відділм державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 05 липня 2018 року за №96.
Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , які стягуються на підставі рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12.06.2023 року у справі №149/1192/23 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення. Учасник справи якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Марина РОБАК