Справа №579/2463/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Моргун О. В.	
Номер провадження 33/816/871/26 	Суддя-доповідач Бондар В. Б. 	
Категорія  124 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Бондар В. Б. ,з участю секретаря судового засідання Кислої Ю.М., захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – адвоката Вернигори В.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 11 грудня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП 
притягнута до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 850 грн. 
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн, - 

В С Т А Н О В И В:

Постановою Кролевецького районного суду Сумської області від 11.12.2025 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень.
Згідно з постановою суду першої інстанції, 31.10.2025 року близько 14:50 год. у м. Кролевець по пр. Миру, 25, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Nissan X-Trail (д.н.з. НОМЕР_1 ), не вибрала безпечної швидкості руху, не дотрималася безпечної дистанції, в результаті чого здійснила зіткнення з автомобілем Renault Megane (д.н.з. НОМЕР_2 ) під керуванням ОСОБА_2 , який рухався попереду. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Суд констатував порушення водієм ОСОБА_1 пунктів 1.5, 12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху (ПДР) України.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та закрити провадження у справі за відсутністю складу правопорушення. 
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував фактичний механізм зіткнення, а також вказує на необґрунтовану відмову суду в призначенні автотехнічної експертизи для усунення суперечностей у версіях учасників події.
Вислухавши захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Вернигори В.М., який не заперечував проти розгляду справи без участі ОСОБА_1 , вимоги апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити, скасувати постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 11 грудня 2025 року та закрити провадження у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
1. Щодо невідповідності правової кваліфікації (п. 1.5, 12.1, 13.1 ПДР) фактичному механізму ДТП 
Відповідно до ст. 280 КУпАП, суд зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що мають значення для справи. У даній справі інкриміновані ОСОБА_1 пункти ПДР не відповідають об`єктивній стороні події:

Щодо пункту 13.1 ПДР (безпечна дистанція): 
Згідно з п. 1.10 ПДР, безпечна дистанція – це відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі. Проте пояснення потерпілого ОСОБА_2 свідчать, що зіткнення відбулося у праву передню частину його авто під час того, як Nissan здійснював випередження справа. Оскільки автомобілі знаходилися в паралельних потоках, а не один за одним, поняття «дистанція» є технічно нерелевантним.

Щодо пункту 12.1 ПДР (безпечна швидкість): 
Обвинувачення у порушенні швидкості носить декларативний характер. У матеріалах справи відсутні дані про швидкість автомобіля Nissan або докази того, що саме швидкісний режим (а не зміна напрямку руху учасників) став причиною зіткнення. При боковому контакті ТЗ твердження про порушення п. 12.1 ПДР без встановлення конкретної небезпечної швидкості є необґрунтованим.

Щодо пункту 1.5 ПДР (створення небезпеки): 
Дана норма є загальною і вимагає від учасників не створювати перешкод. Її порушення може бути констатовано лише у зв`язку з порушенням інших конкретних правил. Оскільки звинувачення щодо швидкості та дистанції спростовуються характером пошкоджень, посилання на п. 1.5 ПДР не може виступати самостійною підставою для визнання особи винною.
2. Щодо процесуальних порушень при дослідженні доказів 
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання захисту про призначення автотехнічної експертизи, мотивував це «достатністю матеріалів справи». Проте апеляційний суд зазначає, що при наявності очевидних технічних суперечностей між фабулою протоколу (порушення дистанції) та фактичним місцем удару (права передня частина), встановити дійсні обставини ДТП та вину особи без спеціальних знань неможливо. Відмова суду в призначенні експертизи за наявності клопотання сторони захисту та суперечливих показань потерпілого призвела до неповноти судового розгляду та порушення гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд та рівність сторін у поданні доказів.

3. Щодо меж розгляду справи та принципу «in dubio pro reo» 
Відповідно до стабільної судової практики, суд не має права самостійно редагувати або змінювати фабулу правопорушення, викладену в протоколі, оскільки це порушує право особи на захист. ОСОБА_1 захищалася від звинувачення в порушенні «дистанції», яке в суді не знайшло свого підтвердження з огляду на характер пошкоджень. Згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Оскільки надані поліцією докази (протокол) прямо суперечать свідченням учасників та фізиці зіткнення, винуватість ОСОБА_1 у порушенні п. 12.1 та 13.1 ПДР не доведена поза розумним сумнівом.
Крім того, версія апелянта про те, що водій Renault Megane ОСОБА_2 розпочав маневр повороту праворуч не з крайнього правого положення (порушення п. 10.4 ПДР), чим створив перешкоду для Nissan, не була спростована в ході розгляду справи судом першої інстанції.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі.
Керуючись ст. 247, 293, 294, 295 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Кролевецького районного суду Сумської області від 11 грудня 2025 року у справі № 579/2463/25 щодо ОСОБА_1 скасувати.
Провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Бондар В. Б.